Р  Е  Ш  Е  Н  И  Е

№					     23.04.2009 г.			               гр.Левски

В  ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд			                     ІІІ наказателен състав
на 24.03.2009 г.
в публично заседание в следния състав:

 	                                                                         Председател: Евгения Рачева
секретар Янка Димитрова
като разгледа докладваното от съдия Рачева
а.н.д.№20094410200111 по описа за 2009 г.
и на основание данните по делото и закона, за да се произнесе, взе предвид следното:

Производството е по реда на чл.59 и следващите от ЗАНН. 
С наказателно постановление №1110/03.07.2008 г. на началника на РУ на МВР-Левски, на М.М. от гр.С., *, ЕГН *, са наложени административните наказания, както следва: глоба в размер на 50,00 лв. на осн. чл.183, ал.4, т.7 от ЗДвП за нарушение на чл.137а, ал.1 от ЗДвП, и глоба в размер на 200,00лв. и лишаване от право да управлява МПС за срок от 6 месеца на осн. чл.175, ал.1, т.4 от ЗДвП за нарушение на чл.6, т.2 от ЗДвП – за това, че на 09.06.2008г. около 15:30 часа в с.Изгрев по ул.„Е.Христанов” управлява лек автомобил с рег.№ * без поставен предпазен колан по време на движение и осуетява полицейската проверка, като напуска мястото. В наказателното постановление е отразен и броят на отнетите контролни точки на осн. чл.4, ал.1, т.23 от Наредба № Із-1959/07 г.
Недоволен от така издаденото наказателно постановление (НП) е останал жалбоподателят М.М., който го обжалва и моли съда изцяло да го отмени като незаконосъобразно. Твърди, че НП е издадено в противоречие на действителните факти и при допуснато нарушение във връзка с връчването на акта за установяване на административно нарушение (АУАН). Счита, че наказващият орган неправилно се е произнесъл, вместо да изпълни задължението си да върне преписката на актосъставителя за предявяване на нарушителя.
Ответникът не изпраща представител в с.з. и не изразява становище по жалбата.
Съобразявайки събраните по делото доказателства и становищата на страните, съдът намира за установено следното:
С оглед датата на връчване на наказателното постановление на М. – 11.02.09 г. (л.4 от делото) – и датата на депозиране на жалбата му пред наказващия орган – 18.02.09 г. (видно от пощенското клеймо на плика, с който е била изпратена – л.7 от делото) – съдът счита, че жалбоподателят е спазил 7-дневния срок по чл.59, ал.2 от ЗАНН. Жалбата е основателна в частта относно наложените на осн. чл.175, ал.1, т.4 от ЗДвП наказания и недопустима относно наложеното на осн. чл.183, ал.4, т.7 от ЗДвП наказание.
При разглеждането й съдът съобрази следното:
Акт за установяване на административно нарушение №1110  е съставен на 09.06.2008 г. от В.Н., на длъжност младши полицейски инспектор при РУ на МВР-Левски, срещу М.М. за това, че последният на 09.06.2008 г. около 15:30 часа в с.Изгрев, ул.„Е.Христанов” (изход за с.Българене), управлява лек автомобил с рег.№* без поставен обезопасителен колан и осуетява полицейска проверка, като напуска местонарушението – нарушения на чл.137, ал.1 от ЗДвП и чл.6, т.2 от ЗДвП.
Върху АУАН липсва подпис на жалбоподателя. Липсва и подпис върху разписката, удостоверяващ получаването на акта от М..
Изписани са трите имена, адреса и ЕГН на лице, което се е подписало на мястото, където се удостоверява отказ на нарушителя да подпише акта.
Според АУАН последният е съставен в присъствието на П.Г. и последният се е подписал в качеството на свидетел.
От приложената на л.6 от делото заповед №Із-189/08.02.2007 г. на министъра на вътрешните работи и писмо рег.№2160/14.03.2009 г. на началника на РУ на МВР-Левски, към което е приложено извлечение от заповед №362/19.02.2008 г. на директора на ОДП-Плевен (л.21 и л.22 от делото) се установява, че началниците на РУ на МВР са сред лицата, определени да издават наказателни постановления по ЗДвП, а актосъставителят В.Н. има правото да съставя актове по ЗДвП, поради което съдът приема, че наказателното постановление е издадено от компетентен орган, съответно АУАН е съставен от оправомощено лице.
Видно от приложения на л.5 от делото документ, по случая е била изготвена докладна записка от В.Н., регистрирана в РУ на МВР-Левски на 10.06.2008 г.
Видно от приложената на л.18 и л.19 от делото молба, жалбоподателят е написал такава до РУ на МВР-Левски, в която излага версията си относно проверката, при която му е съставен АУАН, и моли да му бъде изпратен препис от последния, както и да му се върне останалата част от документите. 
Видно от приложеното на л.20 от делото писмо на началника до РУ на МВР-Левски до жалбоподателя (изпратено в отговор на молбата му), последният е уведомен, че по съставения му АУАН има издадено НП №1110/03.07.2008 г., изпратено на ОД на МВР-В.Търново за връчване, ведно с контролен талон, а за останалите документи М. бил подписал разписка, че  ги е получил на 13.06.2008 г.
Жалбоподателят се явява в с.з. и дава обяснения, според които признава, че е управлявал МПС без поставен предпазен колан. След като обаче му предявили АУАН, в който било отразено единствено това нарушение, пожелал да напише възражение, но тъй като актосъставителят му дръпнал акта и му казал нищо да не пише, жалбоподателят тръгнал за гр.Левски, за да се оплаче на началника на РУ на МВР-Левски. Твърди, че второто нарушение – осуетява полицейска проверка, като напуска местонарушението – не било отразено в АУАН към момента, когато последният му бил предявен, и че допълнително е вписано в акта, който след това не му е бил връчван.
От показанията на актосъставителя В.Н. и свидетеля по акта П.Г. – и двамата служители в РУ на МВР гр.Левски – се установява, че към момента, когато са предявили АУАН на нарушителя, на мястото на проверката не е имало други лица и че посоченият в акта свидетел М.Д. не е присъствал на отказ на жалбоподателя да подпише акта, а едва след като М. си е тръгнал, свидетелят Д. бил спрян и след като полицаите му описали обстоятелствата около проверката и че жалбоподателят си тръгнал, като си оставил документите, Д. се съгласил да се подпише като свидетел по акта.
Въпреки че нито един от полицаите не заяви категорично, че към момента на поднасяне на АУАН за подпис на М. в акта не е било отразено второто нарушение, като се имат предвид показанията им, според които второто нарушение на жалбоподателя се изразява в това, че е напуснал мястото на проверката преди да приключи процедурата по оформяне на акта, то логично следва единствено възможния извод, че няма как този текст да е съществувал в АУАН преди М. да напусне местопроверката, респ. да му е бил предявен преди да си тръгне. 
От показанията на свидетеля М.Д. пък се установява, че той не е бил свидетел на отказ на М. да подпише акта, а че единствено е бил спрян от полицаите и, след като последните му разяснили това, че са правили проверка на жалбоподателя (който вече си бил заминал), последният си оставил документите и си тръгнал, се съгласил да се подпише в акта.
При това положение съдът намира за основателни възраженията на М. относно допуснатите съществени нарушения на процесуалните правила, довели до ограничаване правото му на защита (следва да се отбележи, че съдът не може да обсъжда възраженията на М. относно нарушението по чл.137а, ал.1 от ЗДвП, за което е санкциониран на осн. чл.183, ал.4, т.7 от ЗДвП, тъй като жалбата му в тази част не следва да бъде разглеждана предвид обстоятелството, че е наложено наказание глоба в размер на 50,00 лв., следователно съдебното производство по жалбата на М. против наказателното постановление в тази му част следва да бъде прекратено като недопустимо според разпоредбата на чл.189, ал.5 от ЗДвП).
Изясни се по категоричен начин, че предявеният на М. АУАН е съдържал само едно нарушение – това за управление на МПС без колан. Дори да се приеме, че М. е отказал да подпише акта в този му вид, то отказът му не е удостоверен по надлежния ред, защото вписаният „свидетел” М.Д. не е свидетел по смисъла на чл.43, ал.2 от ЗАНН, тъй като той не е присъствал на отказ на жалбоподателя да подпише акта. За второто нарушение пък актът се явява съставен в отсъствие на нарушителя. При това положение е следвало да намери приложение разпоредбата на чл.43, ал.4 от ЗАНН – актът, след като е допълнен със съдържание, което е изписано в отсъствие на жалбоподателя, е следвало да бъде отново предявен за запознаване и подпис на М.. Като не е изпълнил това законово предписание, актосъставителят грубо е нарушил правото на защита на М., тъй като е лишил последния от възможността да се запознае с вмененото му нарушение и да реализира правото си на защита. Нещо повече, дори и да беше спазена процедурата по предявяване и връчване на акта на нарушителя, то НП отново се явява незаконосъобразно по отношение на второто нарушение, тъй като отразената фактическа обстановка по никакъв начин не води до извода, че е осъществен състава на чл.6, т.2 от ЗДвП, респ. не би могло да се наложи наказание по реда на чл.175, ал.1, т.4 от ЗДвП. Нито в АУАН, нито в НП, е посочено някакво конкретно нареждане отправено към М. от органите за контрол, което той да не е изпълнил. Следователно М. е наказан за нещо, което не е извършил, и в тази част наказателното постановление, като незаконосъобразно, следва да бъде отменено.
При този изход на процеса направените по делото разноски следва да останат за сметка на държавата.
Предвид всичко изложено, съдът

Р   Е   Ш    И :

ПРЕКРАТЯВА на основание чл.189, ал.5 от ЗДвП съдебното производство по жалбата на М.М. от гр.С., *, ЕГН *, срещу наказателно постановление №1110/03.07.2008 г. на началника на РУ на МВР-Левски в частта относно наложеното на осн. чл.183, ал.4, т.7 от ЗДвП административно наказание глоба в размер на 50,00 лв. за допуснато нарушение на чл.137а, ал.1 от ЗДвП, в която връзка са му и отнети 8 к.т. на осн. Наредба Із-1959/2007 г. на министъра на вътрешните работи.

ОТМЕНЯ на осн. чл.63, ал.1 от ЗАНН горепосоченото НП в останалата му част относно наложените на осн. чл.175, ал.1, т.4 от ЗДвП наказания глоба в размер на 200,00 лв. и лишаване от право да управлява МПС за срок от 6 месеца за допуснато нарушение на чл.6, т.2 от ЗДвП като НЕЗАКОНОСЪОБРАЗНО.

Решението подлежи на касационно обжалване пред Административен съд гр.Плевен в 14-дневен срок от съобщението до страните, че е изготвено.

       РАЙОНЕН  СЪДИЯ: