РЕШЕНИЕ

гр. ЛЕВСКИ, _23.06._  2008 г.
В ИМЕТО НА НАРОДА

	Левченски районен съд в съдебно заседание на _двадесет и трети май_ две хиляди и осма година в състав:
     ПРЕДСЕДАТЕЛ: СТОЙКА МАНОЛОВА
    СЪДЕБНИ ЗАСЕДАТЕЛИ:
при секретаря _Янка Димитрова_ и в присъствието на прокурора __, като   разгледа докладваното от съдия Манолова гр.дело №_20054410100512_ по описа за _2005_ год., за да се произнесе, взе предвид следното:

	Производството е по реда на чл. 108 от ЗС и чл. 59 от ЗЗД.
	В Районен съд Левски е постъпила искова молба от „Н. к.” ЕООД, със седалище и адрес на управление гр. С., представлявано от управителя – С.Ф., срещу „Я. – Х.” ООД, със седалище и адрес на управление гр. Л., * и ЕТ „Х. Г.”, със седалище и адрес на управление гр. П., *.
	В исковата молба се твърди, че по силата на нотариален акт за покупко-продажба №*  г. на Нотариус Д. Б., регистриран в нотариалната камара под № *, на * г., представляваното от ищеца дружество придобило собствеността върху следния недвижим имот: магазин – обособена част от състава на общински нежилищен имот, който се използвал за стопански цели, с адрес: ул. „А. С.” №*, представляващ партерен етаж на жилищен блок „Р.” гр. Л., със застроена площ 501.50 кв. м., състоящ се от едно складово помещение, търговска зала, офис, тоалетна, санитарен възел и малък склад, заедно с 27.68% идеални части спрямо жилищния блок „Р.” и 10.882% идеални части спрямо четирите блока (*), със застроена площ на общите части от 647 кв.м., находящ се в кв. 26, УПИ * по плана на гр. Л., при съседи: *.
	Твърди се, че ищецът е лишен от владението на собствения му недвижим имот, което без правно основание се осъществява от „Я. – Х.” ООД, представлявано от управителя Я.Я..
	В исковата молба също се твърди, че при липса на правно основание към подаване на исковата молба, част  от магазина се държи и от ЕТ „Х. Г.”, представлявано от Х. Г., който бил допуснат в имота от ответното дружество и че „Я. – Х.” ООД и  ЕТ „Х. Г.” използват недвижимия имот като обект за развиване на търговска дейност. 
	Ищецът твърди, че на 28.09.2005 г. чрез нотариус С. П., поканили ЕТ „Х. Г.” да освободи притежавания от ищеца имот. Въпреки получаването на нотариалната покана обаче до момент на подаване на исковата молба, търговецът не е преустановил ползването на обекта. За предаване на неговото владение, на 30.11.2005 г. ищците са изпратили до управителя на дружеството ответник – Я.Я. писма – покани, получени от съпругата на управителя и от упълномощено лице.
	Молят съда да постанови решение, с което да признае за установено по отношение на ответниците, че „Н. К.” ЕООД е собственик на процесния недвижим имот и осъди ответниците  „Я. – Х.” ООД и  ЕТ „Х. Г.” да им предадат владението, респективно държането му и им присъди направените деловодни разноски.
  	Ответникът  „Я. – Х.” ООД, чрез процесуалния си представител оспорва исковата молба изцяло като неоснователна. 
	Ответникът ЕТ „Х. Г.” – редовно призован, в с.з. от 15.11. 2007 г. Заявява, че е получил препис от исковата молба и е бил наемател в този имот и на 30.09.2007 г. са напуснали този имот и вече не е в наемни отношения и не е в имота и не знае за какво го съдят.
	Ответникът „Я.–Х.” ООД е депозирал писмено възражение, към която представя предварителен договор за покупко-продажба на процесния недвижим имот, сключен на 09.05.2001 г. между представляваното от него дружество и собственика на името ЛВК „Г.”. Твърди се, че при подписване на предварителния договор собственикът ЛВК „Г.” му предал и владението над имота, който и към настоящия момент владеел. Заявява също, че непосредствено след влизането му във владение над гореописания недвижим имот (със знанието и одобрението на собственика) започнал и извършил значителни подобрения, увеличили стойността на имота, а именно: 
1.	полагане на фаянс – 104.42 кв.м. х 24.40 лв.= 2547.85 лв.
2.	полагане на теракот – 266.42 кв.м. х 26.20 лв.= 6980.47 лв.
3.	нанасяне на латекс  – 968.49 кв.м. х 5.12лв.= 4958.67 лв.
4.	полагане на мозайка  –150.06 кв.м.х 7.90лв.=1185.47 лв.
5.	изграждане на окачен таван  – 243.82 кв.м.х21 лв.= 5120.22 лв.
6.	блажно боядисване  –112.20 кв.м. х 7.30 лв.= 819.06 лв.
7.	полагане на изравнителна мозайка  – 11кв.м. х 95 лв.= 1045 лв.
8.	полагане на вароциментова мазилка –968.49 кв.м. х 9.60 лв. = 9297.50 лв.
9.	парно отопление –10 800 лв.
10.	изграждане на климатична инсталация (аспиратор) –8200 лв.
11.	шпакловка 2500 кв. м.х5.40 лв.= 13.500 лв. 
Всички описани подобрения били извършени не само със знанието и съгласието на собственика, но за факта, че тези подобрения са извършени от него, а не от собственика ЛНК „Г.”, както и за обстоятелството, че владее имота на база сключен със собственика предварителен договор за покупко-продажба знаел и ищеца по настоящото дело още преди да закупи имота.
Предвид гореизложеното и във връзка с предявения иск срещу представляваното от него дружество е направил следните евентуални искания и възражения, само в случай, че приеме, че искът предявен от ищеца е основателен: 
Моли съда с решението си да осъди ищцовото дружество да му заплати сумата от 64 454. 24 лв., представляваща стойността на направените от дружеството му подобрения, описани по-горе.
Моли съда с решението си да признае правото на представляваното от него дружество да задържи описания недвижим имот до момента, в който ищецът заплати направените подобрения в имота, описани по-горе. 
	Съдът като прецени събраните по делото доказателства, приема за установено следното:
	С нотариален акт №* на нотариус Д. Б., „Ф.к. *” ЕАД, оспорен от ответника „Я.-Х.”, въз основа на което е открито производство по оспорване на същия, в качеството си на заложен кредитор на Лозаро-винарска кооперация ”Г.” в ликвидация, гр. С., е продала от свое име и за сметка на залогодателя  Лозаро-винарска кооперация ”Г.” в ликвидация гр. С., на купувача „Н. К.”ЕООД гр. С., следния собствен на залогодателя недвижим имот: магазин, обособена част от състава на общинския нежилищен имот, който се използва за стопански цели на адрес: „А. С.”№*, представляващ партерен етаж на жилищен блок „Р.” гр. Л., със застроена площ 501.50 кв. м., състоящ се от едно складово помещение, търговска зала, офис, тоалетна, санитарен възел и малък склад, заедно с 27.68% идеални части спрямо жилищния блок „Р.” и 10.882% идеални части спрямо четирите блока (*), със застроена площ на общите части от 647 кв.м., находящ се в кв. 26, УПИ * по плана на гр. Л., при съседи: *.
	С нотариална покана чрез нотариус С. П. от гр. П., до ответника ЕТ „Х. Г.”, ищецът го е уведомил, че следва да освободи собствения на дружеството недвижим имот  и го предаде във владение на ищеца. До Я.Я. – управител на дружеството – ответник е изпратена нотариална покана.
	От страна на ответника „Я.-Х.” с възражението  е представен и договор за встъпване в дълг от 09.05.2001 г., сключен между ЛВК „Г.” – С., представлявана от инж. И.У. – зам. П. на к., продавач, с който последният е поел ангажимент, след като бъдат изпълнени условията, уговорени в протокола, да подпише договор за покупко-продажбата. Подписът върху договора е оспорен от страна на процесуалния представител  на ищеца, като съдът е открил производство по оспорване на същия. 
	Представен е и договор за продажба с разсрочено плащане на  обособена част от общинско предприятие от 1996 г., вписан в службата по вписванията на 20.05.2005 г.     
	Видно от протокол за годишно отчетно-изборно събрание на пълномощниците при ЛВК „Г.” гр. С., проведено на 31.05.2001 г., е взето решение да бъдат продадени недвижимите имоти, собственост на ЛВК „Г.” С., сред които и под т.7 фигурира обект магазин – обособена част от общински недвижим имот, който се ползва за стопански цели с адрес: ул. „А.С.” №*, представляващ партерен етаж на жилищен блок „Р.” гр. Л.. Съгласно същия, продажбите да се извършат чрез потенциални преговори с потенциални купувачи, като упълномощава председателя на УС да води преговори и сключва сделките след предварителното им одобряване от УС на ЛВК „Г.” – С., без продажбите по т. 2 и т.3.   
	Представляващият ищеца С. Ф. в съдебно заседание е отговорила на поставените въпроси по реда на чл. 114 от ГПК (отм.) Същата заявява, че не е посещавала имота. Не била разговаряла с персонала на заведението, не е била уведомявана от персонала, че ответникът „Я.-Х.” ООД владее и ползва имота.
	За изясняване на обстоятелствата по делото съдът е разпитал свидетели.
	От показанията на свидетеля И. У. се установява, че подписът, поставен върху договор за встъпване в дълг от 09.05.2001 г., под „договорили се”  е негов. Твърди, че магазинът е бил закупен от Общината в много лошо състояние. „Г.” имала желание да го ремонтира и е започнала ремонта, като е поставила алуминиева дограма. Поради настъпили затруднения във финансовото състояние на „Г.”, магазинът бил продаден. Имало уговорка за подобрения. Магазинът имал нужда от основен ремонт. Не може да си спомни имало ли е изградена парна инсталация, но мисли че не е имало. Според показанията на свидетеля, той е подписал договора. Имало е решение на Общото събрание и този въпрос е бил обсъждан в УС, от ръководството, от председателя, от заместник председателите. В показанията си твърди, че с разпореждане на имуществото може да се разпореди само Общото събрание, което трябва да одобри или да приеме такава продажба. Твърди също, че ако няма решение на ОС, не би се подписал или ако не предстои вземане на такова решение. Според свидетеля, в качеството си на длъжностно лице се е подписал, като председателят на кооперацията също е бил запознат с подписването на този договор и е упълномощил свидетеля да преговаря. 
	Разпитани са свидетелите С. П., А. Б. и Ю. К..
	От показанията им се установява, че първите двама свидетели познават Я. Я. и че той стопанисва обекта, намиращ се на ул. А. С.”. През 2005 г. Свидетелят П. се е намирал в заведението със свидетеля К. на кафе. По това време в заведението са пристигнали две непознати жени, които започнали разговор с бармана А.. Питали са кой е собственик на заведението, кой се грижи за същото, ремонта.
	Свидетелят П. не е разговарял с тях лично, но се е намирал наблизо и е чул. Според свидетеля, преди да започне да ползва имота Я., е бил мебелен магазин. Сегашният му вид го нямало, имало ламперии, замазка.
	Показанията на свидетеля П. кореспондират с тези на свидетеля Б., според когото всички ремонти е направила фирмата – окачен таван, теракот, фаянс, парно също имало. Всичко било правено от фирмата „Я.-Х.”.
	Свидетелят К. в показанията си твърди, че познава свидетелите А. и С. и че е участвал в ремонтите на процесния имот, което е било 2001 г. Според показанията му, са правили замазки, теракота, латекси, мазилка „тук-там” да се прави, шпакловка, фаянс, теракот, латекс, окачен таван се е слагал, парно, климатик. На свидетеля Я. му бил плащал. Плащането е ставало след замерване на извършеното, на ръка, с фактури свидетелят не се е занимавал.
	Показанията на свидетелите П., Б. и К. не кореспондират с писмените доказателства и допълнителната експертиза на вещото лице, поради което съдът не кредитира показанията им. 
	За изясняване на обстоятелствата по делото съдът е назначил експертиза, която да даде заключение относно  пазарната цена на извършените в процесния имот подобрения. Според заключението на вещото лице, претендираните подобрения по т.1 и т.2 – полагане на фаянс и теракотна настилка са извършени; по т.3 – нанасяне на латекс – частично извършени, по т.4, 5 и 6 – подобренията са извършени.; по т.7 вещото лице не е констатирало полагане на изравнителна мозайка; по т.8–полагане на вароциментова мозайка,  по т.9 – парно отопление и по т.10 – изграждане на климатична инсталация са извършени; по т.11 – шпакловка, стените са грапави, от което вещото лице прави извод, че или не е извършена шпакловка, или е извършена, но некачествено. Според заключението, общата пазарна цена на подобренията е 43034. 98 лв.
	Като неоспорено от страните по делото, заключението на вещото лице е прието от съда.
	На вещото лице е поставена допълнителна задача – след запознаване с представените документи: протоколи, акт обр. 19, съставени по време на извършване на ремонтните работи на  процесния имот, да даде заключение отговарят ли извършените ремонтни работи по вид, строителни дейности, материали и труд на строително - монтажните работи, конкретно посочени в протоколите за установяване извършването на натуралните видове строителни и монтажни работи с инвеститор ЛВК „Г.” С. и фактурите към тях за заплащането  им от кооперацията.
	При извършване на огледа и измерванията на място, вещото лице е констатирало, че актуваните строително-монтажни работи с протоколи №1,2, 3, 4, 5 и 7, представени от ищцовата страна, са извършени на място и обхващат следните видове работи: изграждане на преградни тухлени стени, вътрешна мазилка по стени и тавани, изграждане на ел. и В и К инсталации, монтаж дограми и прозорци, доставка на строителни материали, подови настилки, боядисване с фасаген, подови настилки, варосване стени и тавани, блажно боядисване, радиатори и метални тръби, кофражни работи, бетонови работи, метално скеле, превоз на отпадъци от извършен ремонт, демонтаж на метални витрини. Липсвал протокол №6. При извършване на огледа вещото лице е констатирало, че има извършени строително-монтажни работи, които не са актувани с приложени протоколи, а именно: - окачен таван-актуван е само 10 кв.м., а на място е около 245 кв.м.
- вентилационна /климатична/ инсталация с въздухоотвод над покрива на сградата с височина над 10 м.
- Котел за отопление на ток, радиатори и тръбна мрежа към тях.
- PVC дограма на витрините хо източната и южна фасада на обекта, входа за кафе-аперитива и магазина, вътрешни прегради и входове към двата обекта.
Въз основа на представените протоколи  относно извършените строително – монтажни работи на процесния имот и огледа на място и извършеното измерване, вещото лице дава заключение, че описаните в протоколи №1,2,3,4,5 и 7 /акт обр. 19/ строително – монтажни работи са извършени на място и отговарят по вид и количество. Според заключението,  прието в с.з., през 1999 г. обектите хранителен магазин и кафе-аперитив са въведени в експлоатация. Имало разрешение за ползване на двата обекта и то се издавало от Плевен.  
	В с.з. на 28.03.2007 г. е разпитан свидетелят И. У.. От показанията му се установява, че подписът на фактурата на стр. 138, 142 – приличат на неговия, на стр. 145, 147, 151 – също, на стр. 160 няма негов подпис, върху всички останали подписът е негов. Свидетелят не си спомня при какви обстоятелства е подписал същите. Знае, че са правили ремонти на техните обекти, като „Г.” е бил техен обект и част от ремонта Я. си го е правил, като е занесъл пари в дружеството – около 80000 лв. Свидетелят твърди, че е присъствал на събранието и знае, че има решение на ОС за продажба на магазина.
	От показанията на свидетеля М. се установява, че представените документи - предявени в с.з. на свидетеля протоколи №1,2,3,4,5 и 7, че са ги писали те, те са ги съставяли. Участвали са при извършване на тези ремонтни дейности в магазина, извършвали се СМР, предявявали се количествата, съставяли ги, подписвали фактурите, като и У. е полагал подписа си върху тях.
	Свидетелят Е. П., твърди в показанията си, че предявените му протоколи са за СМР за обект Супермаркет с кафене в гр. Л., който е на центъра на гр. Л.. Установява се, че всяко нещо, което фигурира в протоколите,  е извършено.  След като ЛВК придобило магазина, първите ремонти отзад на площадката, обособяването на складовите помещения ги е правил Я. Я.. Годината не си спомня. Протоколите, които са му предявени, са били много след ремонта на Я.. Тогава вече магазинът се работел по проект за магазин и кафе. За ремонтите, правени от Я., не е имало проекти за такива неща. Впоследствие се е решило да се прани магазина плюс кафенето. Фирмата на М. е била изпълнител на строителните работи. ЛВК „Г.” е плащал.
	С оглед на представените по делото доказателства, съдът приема за безспорно установено, че  с нотариален акт за покупко продажба № * На нотариус Д. Б., ищецът Н. к. Еоод е придобил собствеността върху процесния имот.
	Ответникът Я. – Х. ООД основана владението си на договор за встъпване в дълг, който сочат като предварителен договор за покупко – продажба. Съдът счита, че същият е нищожен, тъй като е сключен от заместник председателя на ЛВК „Г.”, без предварително решение на ОС на кооперацията.
	Съгласно разпоредбата на чл. 15 ал.4 т.10 от ЗК,  Общото събрание на кооперацията взема решения за придобиване и разпореждане с недвижими имоти и с вещни права върху тях, т.е. общото събрание е единственият легитимен орган, който взема решение за разпореждане с недвижими имоти на кооперацията, а съгласно чл. 26 ал.3 от същия закон, Председателят на кооперацията сключва сделки в случаите по чл. 15, ал. 4, т. 10 - въз основа на предварително решение на общото събрание председателят на кооперацията. Разпоредбите на представения от ищеца Устав на ЛВК „Г.” са съобразени с цитираните разпоредби на Закона за кооперациите. Съгласно тези разпоредби, управлението и разпореждането с имуществото на кооперацията е компетентността на нейното Общо събрание. В случая липсва каквото и да е изрично предварително, така и последващо, допълнително съгласие на ОС относно отчуждаването на процесния недвижим имот на ответното дружество. В представения от процесуалния представител на ответника  Я. –Х. протокол №12 за годишно отчетно – изборно събрание на пълномощниците на кооперацията, проведено на 31.05.2001 г. „е взето решение за продажба на процесния недвижим имот”, което обаче е проведено след датата на представения договор за встъпване в дълг /09.05.2001 г./ и не посочва конкретен купувач.     
	Видно от текста на посочения протокол, взетото решение е продажбите да се извършат чрез потенциални преговори с потенциални купувачи, като е упълномощен председателят на УС да води преговори и сключва сделките след предварителното им одобряване от УС на ЛВК „Г.” – С..
	В тази насока на основание чл. 133 ал.1 б.”а” от ГПК, не следва да бъдат кредитирани показанията на свидетеля У. относно наличието на представителна власт за сключване на договор за встъпване в дълг от страна на ЛВК „Г.”, които се подкрепят единствено и само от неговите показания в качеството му на свидетел. 
	Владението на имота по силата на договора за встъпване в дълг, сочен като предварителен договор от страна на ответника „Я. – Х.”, не прави владелеца добросъвестен, тъй като той не владее на законно основание. Налице е нищожна сделка, която не поражда правни последици.
	С оглед на изложеното, съдът счита, че ищецът е собственик на вещта, предмет на иска. Процесният имот се намира във владение и респ. държане на ответниците, които владеят и държат вещта без правно основание.
	При това положение искът, предявен от страна на ищеца по реда на чл. 108 от ЗС, се явява основателен и доказан и като такъв следва да бъде уважен.
	Ответникът „Я.-Х.” не ангажира доказателства в подкрепа на твърденията си относно предаване на владението от страна на „ЛВК „Г.”, извършване  на претендираните подобрения след дадено съгласие от страна на кооперацията, както и на ищеца съгласие, както и състоянието на имота към датата на твърдяното предаване на владението.
	В случай, че бе доказано, че ответникът Я.-Х. ЕООД е владял процесния имот на основание на действителен предварителен договор за продажба, дружеството би могло да получи заплащане от страна собствениците единствено тази стойност, с която цената на имота се е увеличила, вследствие на направените подобрения. 
	Заключението на вещото лице определя само пазарната цена на извършените отделни строителни дейности, но липсват доказателства, че ответното дружество е направило разход за претендираните от него строителни работи.
Липсват конкретни данни за пазарната цена на имота,  претенцията на ответното дружество се явява недоказана.  
	Ищецът с представените писмени доказателства доказа направените разходи за материали и труд, както и извършването на множество по вид строителни и монтажни работи в процесния недвижим имот, са установени с приложените по делото протоколи №1,2,3,4,5 и 7 за установяване на завършването на натурални видове СМР на обект Търговски комплекс Л.– гр. Л. и приложените към тях фактури по осчетоводяването им. Представените по делото писмени доказателства се подкрепят от заключението на извършената и приета по делото допълнителна експертиза. 
	Предвид на изложеното, съдът счита, че искът се явява основателен и доказан и следва да бъде уважен, като следва да бъде признато за установено по отношение на ответниците, че Н. К. ЕООД е собственик на процесния недвижим имот и следва ответниците да бъдат осъдени да предадат владението респ. държането му.
	Следва да бъдат присъдени направените по делото разноски в размер на 998.70 лв. 		
	Предвид изложеното, съдът

Р Е Ш И:

	ПРИЕМА за установено по отношение на „Я. – Х.” ООД и  ЕТ „Х. Г.” че ищецът „Н.К.” ЕООД е собственик на 
следния недвижим имот: магазин – обособена част от състава на общински нежилищен имот, който се използвал за стопански цели, с адрес: ул. „А. С.” №*, представляващ партерен етаж на жилищен блок „Р.” гр. Л., със застроена площ 501.50 кв. м., състоящ се от едно складово помещение, търговска зала, офис, тоалетна, санитарен възел и малък склад, заедно с 27.68% идеални части спрямо жилищния блок „Р.” и 10.882% идеални части спрямо четирите блока (*), със застроена площ на общите части от 647 кв.м., находящ се в кв. 26, УПИ * по плана на гр. Л. , при съседи: *.
ОСЪЖДА на основание чл. 108 от ЗС ответниците  „Я. – Х.” ООД, със седалище и адрес на управление гр. Л., *, представлявано от Я.Я., ЕГН * и  ЕТ „Х. Г.”, със седалище и адрес на управление гр. П., *, представлявано от Х.Г., ЕГН *,  да  предадат владението, респективно държането на описания имот на Н. К. ЕООД, със седалище и адрес на управление гр. С., * представлявано от управителя С.Ф., ЕГН *, адрес за кореспонденция гр. С.*.
ОТХВЪРЛЯ предявеният от  „Я. – Х.” ООД, със седалище и адрес на управление гр. Л., обл. П., *, представлявано от Я.Я., ЕГН * евентуален иск, с който се иска съдът да осъди ищцовото дружество Н. К. ЕООД, със седалище и адрес на управление гр. С., *, представлявано то управителя С. Ф., ЕГН *, адрес за кореспонденция гр. С.*,  да заплати на ответника сумата от 64 454.24 лв., представляваща стойността на направените дружеството подобрения в имота, като НЕДОКАЗАН.
ОСЪЖДА  „Я. – Х.” ООД, и  ЕТ „Х. Г.”, със седалище и адрес на управление гр. П., *, представлявано от Х.Г., ЕГН *,  да  заплатят на Н. К. ЕООД, със седалище и адрес на управление гр. С. *, представлявано от управителя С.Ф., ЕГН *, адрес за кореспонденция гр. С., *, направените деловодни разноски в размер на 998,70 лв.
 	Решението подлежи на обжалване пред ПОС  в 14 – дневен     срок от съобщението до страните, че е изготвено.

						РАЙОНЕН СЪДИЯ: