РЕШЕНИЕ

гр. ЛЕВСКИ, _04.01._ 2008 г.

В ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд в публичното съдебно заседание на _дванадесети декември_ 2007 г. в състав:

		    Председател: _ПАЛМИРА АТАНАСОВА_
			   Съдебни заседатели: 
			 	                Членове:

при участието на секретаря _Янка Димитрова_ и прокурора __, като разгледа докладваното от съдия Атанасова гр. дело № _20074410100409_ по описа  за _2007_ год., за да се произнесе, взе предвид следното:
	Предявен е иск с правно основание чл. 64 ал. 2 от ЗОС  във връзка с чл. 97 ал.1 от ГПК.
	В районен съд гр. Левски е постъпила искова молба от И. И. от гр. Б., Я. И. от с.гр. и  А. В. от с.гр. в която твърдят, че са съсобственици на при следните права ½ идеална част на А. В. и ½ идеална част общо на И. И. и Я. И. /като съпрузи/ върху недвижим имот, находящ се в гр. Б., представляващ търговски обект с площ от 266 кв.м., ведно с прилежащия му терен от 566 кв.м. от които 266 кв.м. застроена площ и 300 кв.м. незастроена площ, представляващ УПИ  № VІІ-164 в кв. 47 по плана на гр. Б., находящ се на ул. „Б.” № , за който твърдят, че са закупили по силата на договор за покупко-продажба №3/15.08.1995 г. с Председателя на Общото събрание и пълномощник на правоимащите членове на ТКЗС „Д” гр. Б., вписан в службата по вписванията в РС Левски.
	Твърдят, че за по-голямата част от имота, а именно търговския обект и 140 кв.м. от незастроения терен притежават нотариален акт за собственост – констативен издаден от Нотариус Х.К. – с район на действие този на РС -Л., а за останалата част от терена – 160 кв.м. нямат нотариален акт за собственост, тъй като преди да се снабдят с документа си за собственост установили, че има издаден акт за частна общинска собственост № 1850/30.09.2002 г. – за 160 кв.м. реална част от дворно място с площ от 300 кв.м. /лятна градина/. Твърдят, че в действителност са закупили целия терен от 300 кв.м. с цитирания по-горе договор от 1995 г. и считано от тогава и до сега тримата ищци владеят имота, декларирали са го и заплащат данъци за целия имот – в това число и за тези 160 кв.м. от терена, за който има издаден през 2002 г. акт за частна общинска собственост. Считат, че акта за общинска собственост е издаден в противоречие със закона – въпреки липсата на законови предпоставки за това, което го прави нищожен. Твърдят, че към момента на издаването му ищците са били вече собственици на целия имот, че не е предприемана отчуждителна процедура като предпоставка за издаването на акт за общинска собственост, не е и провеждана процедура по изменение на ПУП – с оглед отделянето на актуваните 160 кв.м. и отчуждаването им. Твърдят също така, че Община Б. не е придобила собствеността върху имота и по силата на отчуждителна или друга процедура.
	Молят съда да постанови решение, с което да приеме за установено по отношение на Община Б., че ищците са собственици на 160 кв.м. реална част от дворно място, цялото с площ от 300 кв.м. /лятна градина/, представляващо част от УПИ VІІ-164 в кв. 47 по плана на гр. Б., както и да бъде прогласена нищожността на акт № 1850/30.09.2002 г. на община Б. – като противоречащ на закона.
	Ответника – чрез процесуалния си представител изразява становище, че предявеният иск е основателен и като такъв следва да бъде уважен. 
	Съдът, като прецени събраните по делото доказателства, приема за установено следното:
	Видно от представеният по делото договор за покупко-продажба № 3/15.08.1995 г. – вписан в РС Левски на 12.09.1995 г. е, че на 15.08.1995 г. И. И. и А. В. и двамата от гр. Б.  са закупили: мазе от административна сграда /стара част/ от 266 кв.м., с прилежаща площ от 300 кв.м. – лятна градина при съседи: изток – ул. „Б.” , запад – държавен имот, север – общински имот, юг – площад „Б.”, заедно с всички принадлежности за сумата от 298 000 лв., която сума е изплатена напълно и в брой при сключване на договора. 
	Представен е и констативният нотариален акт за собственост на недвижим имот, с който в последствие през 2003 г. купувачите по цитирания по-горе договор са се снабдили. Видно от акта е, че И. и В. са се снабдили с нотариален акт за част от закупения с договора имот, а именно за мазе от административна сграда /стара част/ с площ от 266 кв.м., ведно със съответната идеална част от общите части на сградата, заедно със 140 кв.м. идеални части, представляващи прилежаща площ към обекта, от лятна градина, цялата с площ от 300 кв.м., включени в урегулиран поземлен имот в границите на урбанизираната територия /строителните граници/ на гр. Б.  на ул. „Б.”, който съгласно регулационния план на града, утвърден със заповед № 569/15.11.2000 г. на Кмета на Община Б. е с № VІІ-164 в кв. 47.
	Представен е и оспорвания от ищците акт за общинска частна собственост № 1850/30.09.2002 г., от който се установява, че на 30.09.2002 г. на основание чл. 2 ал.1 т. 4 и чл. 56 от ЗОС е съставен акт за частна общинска собственост за 160 кв.м.  реална част от дворно място с площ от 300 кв.м. /лятна градина/, в североизточната част на УПИ VІІ-164, в стр.кв. 74 по плана на гр. Б., като е отразено, че 140 кв.м. от този имот са частна собственост на И.И. и А.В.
	По делото не са представени каквито и да било доказателства установяващи, че имота, за който е съставен акт за общинска частна собственост е придобит от Община Б. чрез отчуждително производство /така както е посочено в самия акт – че е съставен на основание чл. 2 ал.1 т.4 от ЗОС/, нито пък са представени каквито и да било доказателства за започвало такова производство и за заплатено обезщетение на И. и В., които още през 1995 г. са закупили имота, за част от който в последствие е съставен акта за общинска частна собственост. 
	По делото не са представени доказателства, от които да е видно, че първите двама ищци са съпрузи и са И. и придобил имота по време на брака му с  И/ва, но предвид направеното признание от тях в тази част, както и предвид представените удостоверения за декларирани данни, съдът приема, че И. е придобил ½ от процесния имот по време на брака си с И/ва и същите притежават общо ½ от процесния имот, като останалата ½ част е собственост на А.В. Следва да бъде обявен за недействителен АОС /частна/ № 1850/30.09.2002 г., като съставен в противоречие със закона и без да е проведена съответната процедура по отчуждаването на имота – предмет на този акт. 
	Предвид изложеното, съдът

Р Е Ш И :

	НА ОСНОВАНИЕ чл. 64 ал.2 от ЗОС във връзка с чл. 97 ал.1 от ГПК ПРИЕМА ЗА УСТАНОВЕНО по отношение на И. Р. И. от гр. Б. ул. „А.В.”, Я. И. И. от гр. Б. ул. „А.В.”, А.А.В. от гр. Б. ул. „У.” и ОБЩИНА Б., че имота – предмет на акт за частна общинска собственост № 1850/30.09.2002 г. , представляващ 160 кв.м. реална част от дворно място с площ от 300 кв.м. /лятна градина/ в североизточната част на УПИ VІІ-164 в стр.кв. 47 по плана на гр. Б. Е СОБСТВЕНОСТ на И. Р. И. от гр. Б. ул. „А.В.”, Я. И. И. от гр. Б. ул. „А. В.”, А.А.В. от гр.Б. ул. „У.” при следните права – ½ идеална част общо на И.Р.И. и Я.И.И. /като СИО/ и ½ идеална част на А.А.В.  и същият имот неправилно е бил актуван като общинска собственост с АОС №1850/30.09.2002 г.

	РЕШЕНИЕТО подлежи на обжалване пред ПЛЕВЕНСКИ ОКРЪЖЕН СЪД в 14-дневен срок от съобщението до страните, че е изготвено.

					РАЙОНЕН СЪДИЯ: