РЕШЕНИЕ

гр. ЛЕВСКИ, _08.02._ 2008 г.

В ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд в публичното съдебно заседание на _девети януари_ 2008 г. в състав:

		    Председател: _ПАЛМИРА АТАНАСОВА_
			   Съдебни заседатели: 
			 	                Членове:

при участието на секретаря _Янка Димитрова_ и прокурора __, като разгледа докладваното от съдия Атанасова гр. дело № _20064410100293_ по описа  за _2006_ год., за да се произнесе, взе предвид следното:
	Предявен е иск с правно основание чл. 250 ал.1 от ЗЗД, както и алтернативен такъв с правно основание чл. 79 ал.1 от ЗЗД във връзка с чл. 250 ал. 1 от ЗЗД.
	В исковата си молба ищцата твърди, че в началото на месец ноември 2004 година е дала на ответницата да пази в дома си притежаваните от нея златни монети и накити – описани подробно в исковата молба и че са имали уговорка ответницата да ги скрие в дома си, като при поискване да й ги върне.  Твърди, че в края на 2004 г. отишла в дома на ответницата и й заявила, че иска да й върне златото, но същата и до момента на подаване на исковата молба не й е върнала вещите.  Първоначално с исковата молба ищцата претендира връщане или заплащане стойност на златни монети и накити, но с допълнителна молба уточнява претенцията си, която е за връщане или заплащане стойността само на златни монети – подробно посочени по вид, грамаж и стойност.
	Моли съда да постанови решение, с което да осъди ответницата: да й върне 14 броя златни пендари  по 14 грама всяка, на обща стойност 5794,25 лв., като алтернативно претендира частичната стойност на тези вещи, а именно сума в размер на 5500  лв.; да й върне 2 броя златни долари  по 36 грама всеки, на обща стойност 1949,32 лв., като алтернативно претендира частичната стойност на тези вещи, а именно сума в размер на 1800  лв.; да й върне 1 брой златен долар 32 грама на обща стойност 865,90 лв., като алтернативно претендира частичната стойност на тази вещ, а именно сума в размер на 700  лв.; да й върне 1 брой златен долар 16 грама на обща стойност 432,99 лв., като алтернативно претендира частичната стойност на тази вещ, а именно сума в размер на 300  лв.; да й върне 8 броя златни лири  по 7 грама всяка, на обща стойност 1582 лв., като алтернативно претендира частичната стойност на тези вещи, а именно сума в размер на 1200  лв.; да й върне 4 броя златни наполеони  по 6,5 грама всеки, на обща стойност 672 лв., като алтернативно претендира частичната стойност на тези вещи, а именно сума в размер на 500  лв. – или претенцията за обезщетение е общо в размер на 10 000 лв. – равняваща се на частичната стойност на посочените по-горе вещи.
	Ответницата оспорва предявеният иск като неоснователен и недоказан.
	Съдът, като прецени събраните по делото доказателства, приема за установено следното:
	Искът е с основен петитум връщане на движимите вещи и е с правно основание чл. 250 ал.1 от ЗЗД. Видно от обстоятелствената част на исковата молба е, че в нея се твърди, че на ответницата са предадени за пазене движими вещи. Между страните са възникнали валидни отношения по договор за влог. Влогоприемателят – ответницата е приела за пазене вещите. Тъй като не е определен срок за връщане на получените по договора за влог вещи влогодателят – ищцата има право по всяко време да поиска връщането им. Ищцата е сторила това /видно от показанията на разпитаните по делото свидетели/ и след като вещите не са й върнати е предявила настоящия иск. Макар и в писмената си защита процесуалният представител на ищцата сам да е приел, че искът е с правно основание чл. 108 от ЗС, то съдът счита, че не това е правното основание на иска. На първо място, съдът е този, който квалифицира основанието на иска, а страната излага обстоятелствата на които се основава искът и съдът не е обвързан от квалификацията, която е посочила страната. На второ място, макар и в писмената защита процесуалният представител на ищцата да е посочил чл.108 от ЗС, то както в исковата молба, така и в хода на процеса ищцовата страна е поддържала петитум – връщане на движимите вещи и не го е изменила в иск за отстъпване на собствеността и предаване на владението на посочените вещи.
	Вторият алтернативно предявен иск е за заплащане стойността на вещите. Този иск е с правно основание чл. 79 ал.1 от ЗЗД във връзка с чл. 250 ал.1 от ЗЗД – претендира се заплащане на обезщетение за неизпълнение на задължението за връщане на оставените по договора за влог движими вещи, което обезщетение в случай на липсата на вещите е в размер на тяхната стойност. 
	Видно от показанията на свидетелката Н.Д. е, че в нейно присъствие ищцата е предала за пазене на ответницата 14 пендари, 8 турски лири, 4 наполеона, 3 големи долара и 1 малък долар – всичките представляващи златни монети. Установява се също така, че в последствие – година след предаването ищцата е поискала ответницата да й върне златото, но тя е отказала, като е обяснила, че го няма и че са го откраднали.
	От показанията на свидетелите Н.Д. и Н.К. се установява, че ищцата е направила опит и по стар ромски обичай /чрез „мешерето”/ да накара ответницата да й върне предаденото за пазене злато, но ответницата отново е отказала, като е заявила, че същото било откраднато.
	Предвид посочените по-горе свидетелски показания, съдът приема, че по делото е установено по един несъмнен и безспорен начин, че между страните са възникнали отношения по силата на договор за влог, че ищцата в качеството си на влогодател е предала на ответницата в качеството й на влогоприемател вещите, които претендира да й бъдат върнати, алтернативно да и бъде заплатено обезщетение за тях, равняващо се на частичната им стойност.  С предаването на вещите и приемането им от ответницата – влогоприемател договорът за влог е бил сключен. От показанията на свидетелите се установява, че ответницата е направила извънсъдебно признание пред тях, че вещите не са в наличност, като е заявила, че са били откраднати. При това положение, съдът приема, че практически е невъзможно връщането на вещите и основният иск за връщането им следва да бъде отхвърлен. Следва да бъде уважен алтернативно предявеният иск с правно основание чл. 79 ал.1 от ЗЗД във връзка с чл. 250 ал.1 от ЗЗД -  като следва да бъде осъдена ответницата да заплати на ищцата обезщетение за неизпълнение на задължението да върне оставените й по договора за влог движими вещи, което обезщетение e в размер на стойността им. Дори и вещите да са били предмет на кражба, то съгласно разпоредбата на чл. 253 от ЗЗД влогоприемателят е длъжен да пази поверените му вещи с грижата на добър стопанин. В настоящия спор се претендира частично стойността на вещите, поради което и следва да бъде присъдена частичната им стойност.
	За определяне на действителната стойност на дадените за влог движими вещи по делото е назначена оценителна експертиза, от която се установява, че стойността им е както следва: 14 броя златни пендари  по 14 грама всяка, на обща стойност 5794,25 лв., 2 броя златни долари  по 36 грама всеки, на обща стойност 1949,32 лв., 1 брой златен долар 32 грама на обща стойност 865,90 лв., 1 брой златен долар 16 грама на обща стойност 432,99 лв., 8 броя златни лири  по 7 грама всяка, на обща стойност 1582 лв. и 4 броя златни наполеони  по 6,5 грама всеки, на обща стойност 672 лв. – всичко вещи на обща стойност 11296,46 лв.
	Тъй като предявеният алтернативно иск е предявен за общата сума от 10000 лв. – като частичен иск, като всяка една от вещите е уточнена по размер и претенция в допълнителна молба – приложена на л. 84 от делото, съдът счита, че следва да уважи този иск в пълния му размер.
	При този изход на делото следва да бъде осъдена ответницата да заплати на ищцата направените деловодни разноски в размер на 274,50 лв., от които 100 лв. заплатени като възнаграждение за един адвокат, 15 лв. заплатени като държавна такса, 150 лв. заплатени като възнаграждение за вещо лице, 9,50 лв. – заплатени за призоваване на свидетели, за съдебно удостоверение и преводна такса. 
	На основание изложеното, съдът
Р Е Ш И :
	ОТХВЪРЛЯ предявения от Е.Д. от гр. Л. обл. П. ул. „Е.П.” №  ЕГН  против З.Я. от гр. Л. обл. П. ул. „Р.Д.” №  ЕГН  иск с правно основание чл. 250 ал.1 от ЗЗД – за връщане на 14 броя златни пендари  по 14 грама всяка, на обща стойност 5794,25 лв., 2 броя златни долари  по 36 грама всеки, на обща стойност 1949,32 лв., 1 брой златен долар 32 грама на обща стойност 865,90 лв., 1 брой златен долар 16 грама на обща стойност 432,99 лв., 8 броя златни лири  по 7 грама всяка, на обща стойност 1582 лв. и 4 броя златни наполеони  по 6,5 грама всеки, на обща стойност 672 лв. – всичко вещи на обща стойност 11 296,46 лв. – като неоснователен и недоказан.
	ОСЪЖДА на основание чл. 79 ал.1 от ЗЗД във връзка с чл. 250 ал.1 от ЗЗД З.Я. от гр. Л. обл. П. ул. „Р.Д.” №  ЕГН  да заплати на Е.Д. от гр. Л. обл. П. ул. „Е.П.” №  ЕГН  сумата от 10 000 лв. /десет хиляди лева/, представляваща обезщетение за неизпълнение на задължението  на Я. да върне оставените й по договор за влог движими вещи и равняваща се на сбора от частичните стойности на следните движими вещи: 14 броя златни пендари  по 14 грама всяка, на обща стойност 5794,25 лв., като присъдената и претендирана частична стойност на тези вещи е в размер на 5500  лв.;  2 броя златни долари  по 36 грама всеки, на обща стойност 1949,32 лв., като присъдената и претендирана частична стойност на тези вещи е в размер на 1800  лв.; 1 брой златен долар 32 грама на обща стойност 865,90 лв., като присъдената и претендирана частична стойност на тази вещ е в размер на 700  лв.; 1 брой златен долар 16 грама на обща стойност 432,99 лв., като присъдената и претендирана частична стойност на тази вещ е в размер на 300  лв.; 8 броя златни лири  по 7 грама всяка, на обща стойност 1582 лв., като присъдената и претендирана частична стойност на тези вещи в размер на 1200  лв.; 4 броя златни наполеони  по 6,5 грама всеки, на обща стойност 672 лв., като присъдената и претендирана частичната стойност на тези вещи в размер на 500  лв.
	ОСЪЖДА З.Я. от гр. Л. обл.П. ул. „Р.Д.” №  ЕГН  да заплати на Е.Д. от гр. Л. обл. П. ул. „Е.П.” №  ЕГН  направените деловодни разноски в размер на 274,50 лв.
	РЕШЕНИЕТО подлежи на обжалване пред ПЛЕВЕНСКИ ОКРЪЖЕН СЪД в 14-дневен срок от съобщението до страните, че е изготвено.

					РАЙОНЕН СЪДИЯ: