п р и с ъ д а
№ ________

гр. ЛЕВСКИ,     26.11.    2008 год.
В ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд на    двадесет и шести ноември  през две хиляди и осма година в открито съдебно заседание, в следния състав:

       ПРЕДСЕДАТЕЛ:СТОЙКА МАНОЛОВА
     		   ЧЛЕНОВЕ: Евгени Калонкин
		          	                      Стефанка Пенчева

на секретаря Илияна Петрова в присъствието на прокурор Чавдар Мънев  разгледа докладваното от съдия Манолова наказателно н.д.о.х. № 20084410200227 и на основание данните по делото и закона

П Р И С Ъ Д И :

	ПРИЗНАВА подсъдимия С.А., роден на * г., в гр.В., *,  ЕГН * за ВИНОВЕН в това, че на 13.03.2008 г., в бърз влак по направление Варна-София, в района на Ж.П. гара Левски при условията на повторност, в немаловажен случай, отнел от владението на С.Ц.от гр.Ш. чужди движими вещи: един чифт кожени обувки и един чифт ортопедични стелки, всичко на обща стойност 235,00 лв., собственост на Ц., без негово съгласие с намерението противозаконно да ги присвои, поради което на основание чл.195, ал.1, т.7 във вр. с чл.194, ал.1 във вр. с чл.28, ал.1, във вр. чл.55, ал.1, т.1 от НК го ОСЪЖДА на ЛИШАВАНЕ ОТ СВОБОДА за срок от ЧЕТИРИ МЕСЕЦА при първоначален общ режим на изтърпяване на наказанието.
	На основание чл.59, ал.1от НК при изпълнение на наказанието лишаване от свобода, ПРИСПАДА времето, през което по отношение на подсъдимия С.А.е била взета мярка за неотклонение „задържане под стража”, считано от 04.09.2008 г.    
	ОСЪЖДА подсъдимия С.А. със снета по делото самоличност да заплати направените деловодни разноски в размер на 563,80 лв.
	ПРИСЪДАТА подлежи на жалба и протест пред ПОС в 15 – дневен срок от днес.
						      ПРЕДСЕДАТЕЛ:

					СЪДЕБНИ ЗАСЕДАТЕЛИ:1.

									  2.

М О Т И В И  по НОХД 20084410200227

Обвинението срещу подсъдимия С.А., роден на * г., в гр.В., *, ЕГН *, е по чл. 195, ал.1, т.7 във вр. с чл. 194, ал.1 във вр. с чл. 28, ал.1 от НК, затова, че на 13.03.2008 г., в бърз влак по направление Варна-София, в района на Ж.П. гара Левски при условията на повторност, в немаловажен случай, отнел от владението на С.Ц.от гр.Ш. чужди движими вещи: един чифт кожени обувки и един чифт ортопедични стелки, всичко на обща стойност 235,00 лв., собственост на Ц., без негово съгласие с намерението противозаконно да ги присвои.
Подсъдимият С.А. в съдебно заседание заяви, че страда от психическо заболяване и на няколко пъти е изпадал в такова състояние – да не знае къде се намира и че взема лекарства за болестта си. Твърди, че по време на кражбата не е знаел какво върши.
С оглед изясняване на обстоятелствата по делото и предвид разпоредбата на чл. 144 от НПК, според която експертизата е задължителна, когато съществува съмнение относно вменяемостта на обвиняемия, съдът е назначил съдебно психиатрична експертиза.
Поставената от съда задача е експертите да дадат заключение към датата на извършаване на деянието - 13.03.2008 г., подсъдимият разбирал ли е  свойството и значението на извършеното деяние. В състояние ли е бил да ръководи постъпките си? Какво е психическото му състояние към датата на изготвяне на експертизата и дали е в състояние да участва в съдебен процес? Правдоподобни ли са обясненията му, дадени по време разпит пред съдия на досъдебното производство и каква е способността на същия да дава достоверни обяснения за тях.
 От заключението на тройната съдебно психиатрична експертиза е видно, че подсъдимият С.А. страда от шизофрения – периодично протичане. Спонтанна клинична ремисия.
 Според експертизата, диагностицираното при освидетелствания заболяване представлява душевно страдание в същинския смисъл на това понятие. Заболяването се определя като напредващо психично разстройство с процесна характеристика, с дисоциативни разстройства на психичния живот, с дефицитна промяна на личността. Особеност при подсъдимия е, че заболяването протича периодично, на тласъци, като между отделните обостряния се наблюдават продължителни светли (луцидни) периоди, при които състоянието на освидетелствания се доближава до това на психично здравите лица.
Вещите лица, обобщавайки сведенията за поведението на освидетелствания към момента на деянието, от досъдебното и съдебно производство, с резултатите от проведеното експертно изследване и наблюдение, дават заключение, че към момента на извършване на деянието подсъдимият се е намирал в поредния светъл – луициден период, при който шизофренната психоза е в състояние на спонтанна ремисия, т.е. А. не се е намирал в състояние разстройство на съззнанието по смисъла на НК. 
Обясненията, които подсъдимият дава за своите действия, са нормалнопсихологически разбираеми, протичащи от изначалната му асоциална нагласа и не са болестно мотивирани или моделирани, т.е А. е бил в състояние да разбира свойството и значението на извършеното и да ръководи постъпките си в съответствие на това разбиране. Установява се също, че актуалното съдебно психиатрично експертно изследване и наблюдение в стационарна обстановка не е установила при освидетелствания подсъдим наличие на продуктивни психопатологични симптоми и синдроми, израз на активна шизофренна психоза, поради което експертната комисия е на мнение, че описаното при освидетелствания психично заболяване към настоящия момент е в състояние на спонтанна ремисия. 
След като по време на деянието освидетелстваният е бил в състояние да разбира свойството и значението на извършеното и да ръководи постъпките си, то и сведенията, които е дал по време на разпит пред съдия, би трябвало да се приемат като достоверни, тъй като същият е бил със запазена годност да възприема правилно фактите по делото и да дава достоверни обяснения по тях.
Експертите поддържат заключението и в съдебно заседание. Като пълно, компетентно изготвено и неоспорено от страните по делото, съдът приема заключението на вещите лица от тройната съдебно психиатрична експертиза.       
Подсъдимият е получил препис от обвинителния акт, разбира обвинението, признава вината си.
Съдът като прецени събраните по делото доказателства, приема за установено следното:
На 12.03.2008г. вечерта подсъдимият А. се качил на бърз влак по направление Варна – София. Същият пътувал без билет, поради което бил свален на ЖП гара Шумен от контролата на влака. На другия ден - 13.03.2008г. в 00.53 часа подсъдимият се качил на бърз влак №2636 по направление Шумен – София. В същия влак пътувал и пострадалият – свидетелят С.Ц.от гр. Ш., който пътувал за гр. София. Свидетелят Ц. се настанил в купе на първокласния вагон и след проверка на билета от контрольора на влака, решил да полегне да поспи. Събул си обувките и легнал на седалките на купето, тъй като в същото нямало други хора.
По същото това време, подсъдимият А., минавайки  покрай купето на свидетеля Ц., забелязал свалените обувки и решил да ги вземе, възползвайки се от обстоятелството, че свидетелят спи. Непосредствено след кражбата, при извършената проверка от контролата на влака се установило, че подсъдимият пътува без билет. Вследствие на това бил свален на гара Левски с помощта на постовия полицай – свидетелят М.. Последният забелязал, че в едната си ръка подсъдимият носи кожени обувки и личен багаж. На ЖП гара Левски в служебните помещения на РУ „Транспортна полиция” била извършена проверка за установяване самоличността на подсъдимия А., след което последният бил освободен. 
При пристигане на влака на ЖП гара Червен бряг, свидетелят Ц. се събудил, тъй като в купето при него влязъл пътник. В този момент свидетелят установил, че му липсват обувките и стелките в тях, за което сигнализирал кондуктора, началник влака и патрулиращите полицаи. Последните от своя страна се свързали с ОДЧ при РУ „Транспортна полиция” гр. Горна Оряховица, за да се установи дали в багажа на сваленото на гара Левски лице се намират чифт кафяви обувки, които са предмет на кражба. Свидетелят Ц. слязъл на ЖП гара Мездра заедно с придружаващия го постови полицай, където дал подробни обяснения по случая.
Свидетелят М. проверил подсъдимия А., който все още се намирал на ЖП гара Левски и установил, че последният вече е обул обувките, които отговаряли на описанието. Уведомил дежурния ОДЧ при РУ „Транспортна полиция”, че въпросните обувки са намерени в подсъдимия А..
С протокол за доброволно предаване подсъдимият С.А.предал на Ц.М. – МлКР при РУ „ТП” гр. Мездра – 1 чифт кафяви мъжки обувки (употребявани) №44 и един чифт кафяви стелки за обувки (ортопедични), които срещу разписка били върнати на собственика.
От заключението на вещото лице по назначената съдебно-оценителна експертиза е видно, че стойността на чифт мъжки обувки и чифт ортопедични стелки е 235 лв.
Подсъдимият и неговият защитник са дали съгласие да бъде открита процедура по предварително изслушване на страните и да не се провежда разпит на всички свидетели и вещи лица, а при постановяване на присъдата непосредствено да се ползва съдържанието на съответните протоколи и експертни заключения от досъдебното производство.
Подсъдимият С.А. е признал изцяло фактите, изложени в обстоятелствената част на обвинителния акт и се е съгласил да не се събират доказателства за тези факти.  
В съответствие с разпоредбите на НПК и на основание чл. 371 от НПК съдът е уведомил подсъдимия, че съответните доказателства от досъдебното производство и направеното от него самопризнание по чл. 371 т.2 от НПК ще се ползват при постановяване на присъдата.
На основание чл.373 ал.3 от НПК и предвид обстоятелството, че действията по разследването са извършени при условията и по реда, предвиден в НПК, съдът е одобрил изразеното съгласие. 
С определение на основание чл. 372 ал.4 от НПК съдът е обявил, че при постановяване на присъдата ще ползва самопризнанието, без да събира доказателства за фактите, изложени в обстоятелствената част на обвинителния акт.   
На основание чл. 283 от НПК съдът е присъединил към доказателствата писмените доказателства, събрани на досъдебното производство.   
 На основание чл. 373 ал.2 от НПК съдът не е извършил разпит на подсъдимия, свидетелите и вещите лица за фактите, изложени в обстоятелствената част на обвинителния акт. 
 Съдът приема, с оглед на събраните по делото доказателства, че обвинението е доказано по безспорен и несъмнен начин.
Налице е извършено деяние. Деянието е извършено от подсъдимия С.А.. Извършено е виновно.
Подсъдимият е осъществил от обективна и субективна страна състава на чл. 195, ал.1, т.7 във вр. с чл. 194, ал.1 във вр. с чл. 28, ал.1 от НК, тъй като на 13.03.2008 г., в бърз влак по направление Варна-София, в района на Ж.П. гара Левски отнел от владението на С.Ц.от гр.Ш. чужди движими вещи: един чифт кожени обувки и един чифт ортопедични стелки, всичко на обща стойност 235,00 лв., собственост на Ц., без негово съгласие с намерението противозаконно да ги присвои.
Деянието е извършено при условията на повторност, в немаловажен случай, тъй като подсъдимият е извършил деяниетото, след като е бил осъждан с влязла в сила присъда за друго такова престъпление.
Деянието е осъществено от подсъдимия при форма на вината пряк умисъл. Същият е съзнавал общественоопасния характер на деянието, предвиждал е неговите общественоопасни последици и е искал настъпването им. 
Причина за извършване на престъплението е желанието на подсъдимия да се облагодетелстване по неправомерен начин и неспазване на установения правов ред.
При определяне на наказанието по отношение на подсъдимия съдът взе предвид признанията на вината, както и на всички факти в обвинителния акт. Подсъдимият е съдействал на органите на съдебното и досъдебно производство за разкриване на обективната истина. Съдът взе предвид здравословното състояние на подсъдимия, неговото социално положение, както и причините и мотивите за извършване на деянието.
Съдът съобрази и разпоредбата на чл. 373 ал.2 от НПК, според която при постановяване на осъдителна присъда, съдът определя наказанието при условията на чл. 55 от НК и без да са налице многобройни или изключителни смекчаващи отговорността обстоятелства.
Предвид изложеното, съдът след като признава подсъдимия за виновен в извършване на престъплението, му налага наказание лишаване от свобода за срок от четири месеца. Предвид предишните осъждания на подсъдимия, не са налице основанията за приложение разпоредбата на чл. 66, ал.1 от НК. По изложените съображения съдът определя първоначален общ режим на изтърпяване на наказанието.
Тъй като по отношение на подсъдимия А. е взета мярка за неотклонение задържане под стража, следва да се приложи разпоредбата на чл. 59, ал.1 от НК. Предвид изложеното, съдът приспада времето през което по отношение на подсъдимия А. е била взета мярка за неотклонение задържане под стража, считано от 04.09.2008г. 
При този изход на делото, следва подсъдимият С.А. да бъде осъден да заплати направените деловодни разноски в размер на 563.80 лв.
Водим от горното, съдът постанови присъдата си.

			ПРЕДСЕДАТЕЛ: