п р и с ъ д а
№ ________

гр. ЛЕВСКИ,   17.10.   2008 год.

В ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд на   седемнадесети октомври   през две хиляди и осма година в открито съдебно заседание, в следния състав:

       ПРЕДСЕДАТЕЛ:СТОЙКА МАНОЛОВА
     		   ЧЛЕНОВЕ: 

на секретаря Ваня Д. а в присъствието на районния прокурор Рени Кирилова разгледа докладваното от съдия Манолова наказателно н.о.х.д. № 147/2004 г.  и на основание данните по делото и закона

П Р И С Ъ Д И :

ПРИЗНАВА подсъдимия Х.Д. , роден на * г. в гр.С., *, ЕГН * за ВИНОВЕН в това, че на 28.08.2004 г. в гр.Белене, обл. Плевен причинил средна телесна повреда на М.К. от с.гр., изразяваща се в двустранно счупване на долната челюст в областта на трети и четвърти долни десни зъби и левия ъгъл с разместване на костните фрагменти, което довело до трайно затрудняване на дъвченето и говора, като макар и да е бил непълнолетен е разбирал свойството и значението на извършеното и е могъл да ръководи постъпките си, поради което и на основание чл.129, ал.2, във вр. с ал.1, във вр. с чл.63, ал.1, т.3 и чл.55, ал.1, т.2, б.”б” от НК го ОСЪЖДА на наказание ПРОБАЦИЯ със следните пробационни мерки: задължителна регистрация по настоящ адрес за срок от шест месеца и задължителни периодични срещи с пробационен служител за срок от шест месеца.
ОСЪЖДА подсъдимия Х.Д.  със снета по делото самоличност да заплати направените деловодни разноски в размер на 930 лв.
ПРИСЪДАТА подлежи на жалба и протест пред ПОС в 15 – дневен срок от днес. 
	
					ПРЕДСЕДАТЕЛ:

М О Т И В И по НОХД 147/2004

	Обвинението против Х.Д. , роден на * г. в гр. С.,*, ЕГН *, е по чл. 129 ал.2 във вр. с чл. 63, ал.1 т.3 от НК затова, че на 28.08.2004 г. в гр. Белене, обл. Плевен, причинил средна телесна повреда на М.К. от *, изразяваща се в двустранно счупване на долната челюст в областта на трети и четвърти долни десни зъби и левия ъгъл с разместване на костните фрагменти, което е довело до трайно затрудняване на дъвченето и говора, като макар да е бил непълнолетен, е разбирал свойството и значението на извършеното и е могъл да ръководи постъпките си. 
	Подсъдимият е получил препис от обвинителния акт, не признава вината си и дава обяснения.
	Представителят на РП гр. Левски поддържа обвинението и пледира да бъде наложено на подсъдимия наказание обществено порицание, тъй като по време на извършване на деянието същият е бил непълнолетен.
	Съдът, като прецени събраните по делото доказателства, приема за установено от фактическа страна следното:
	Подсъдимият Д.  е бил ученик в П. гр. Л.. През ваканцията се намирал в гр. Б., където живеели родителите му. 
	На 27.08.2004 г. подсъдимият Д.  посетил дискотека със свои приятели – свидетелите А.П. , Е.Я. , Д.М. , Р.Р. , Е.А. , С.М. . 
	В дискотеката се намирал и пострадалият свидетелят М.К. и свидетелят А.Д. . Двете компании – на подсъдимия и на пострадалия имали противоречия помежду си, като няколкократно стигали до скандали помежду си и нанасяне на побой над различни лица от компаниите.
	Минавало полунощ, когато в дискотеката се скарали свидетелите Д.  и А.П. . Но в резултат на конфликта до побой не се е стигнало.
	В заведението непълнолетните консумирали алкохол, което ги довело до състояние на агресивност. 
	В един по-късен момент свидетелите К.  и Д.  излезли от дискотеката, за да отидат до тоалетна. Те били последвани от свидетелите П. , Я. , М. , Р. , А.  и Н.  М. . Към тях се присъединили подсъдимият Д.  и свидетелят М. .
	Излезли на площада пред дискотеката и тогава видели пострадалия и свидетеля Д. , които се намирали до близкия строителен обект.
	Те се приближили до тях и тогава свидетелят П.  и останалите влезли в спор със свидетеля Д.  и пострадалия К. . Започнали да се дърпат и блъскат. Стигнало се до сбиване, което било бързо преустановено. След това се изместили зад строежа, като застанали в площта между тотопункта в гр. Белене и строежа. Тогава отново започнали спора.  Свидетелите П.  и К.  започнали да си разменят удари. Намесили се и останалите от компанията, като в това време свидетелят Д.  успял да избяга. К.  останал сам, като бил подложен на удари от различни лица, които попадали по тялото и крайниците му.
	В един момент свидетелят П.  бутнал К.  и последният не успял да се задържи и паднал на земята. Тогава получил ритник от в краката и гърба от свидетеля Я.  и свидетеля  Р. . Намесили се свидетелите В.Р. , В.Х. , И.Г. , които успели да спрат нанасянето на побой над К. . Когато направил опит да се изправи и се намирал на колене, при изправянето си получил силен удар в долната челюст, отляво, като обувката е травмирала и шията, докато се спре в ръба на долната челюст отляво. Ударът бил нанесен от подсъдимия Д. , като е използвана сила на удара и насоченост, довела до двустранно счупване на долната челюст. След като получил удара, пострадалият паднал назад, а останалите се разбягали. Пострадалият успял да стане и да отиде заедно със свидетеля Н.  Д.  в БМП – Белене. Оттам К.  бил транспортиран до МБАЛ Плевен. При извършения преглед се установило счупване на долната челюст. В резултат на причиненото увреждане се наложила оперативна намеса за наместване на костните фрагменти и фиксирането им със стандартни метални шини и еластична фиксация. 
	Съгласно заключението на съдебно медицинската експертиза, на М.К. било причинено двустранно счупване на долната челюст в областта на трети и четвърти долни десни зъби и левия ъгъл с разместване на костните фрагменти. Тези увреди са довели до трайно затруднение на храненето и говора за няколко месеца.
	Механизмът на причиненото телесно увреждане се обяснява с намерените по време на прегледа от вещото лице на 06.09.2004г. жълтеникаво кръвонасядане по лявата част на шията, брадичката в ляво и лявото слепоочие към челото. Това кръвонасядане обяснява и механизма на причиненото увреждане, което съвпада с доказателствата по делото.
	По делото са разпитани свидетели. 
	От показанията на свидетеля К.  се установява, че със свидетеля А.  са излезли от дискотеката и са тръгнали към една стара сграда  на центъра на Белене. След тях са тръгнали Х. , Е. , А. , Р.  и други. Започнали бой, и пострадалия започнал да удря, но останалите били много. Твърди, че  доколкото си спомня, приятелят му А.  избягал, като останалите продължили да го удрят. Той се спънал, паднал и останалите започнали да го бият по раменете, по главата. Според свидетеля, му е била счупена челюстта, като за период от около месец е стоял с шините. Правили са му операция, след която приемал само течна храна. 
Твърди, че докато се е намирал паднал на земята, някой му е нанесъл удар. Когато се изправил, подсъдимият Х.  Д.  го ударил с крак в долната челюст. Свидетелят е категоричен, че докато е бил на земята са го удряли много хора, но ударът в челюстта, когато се е изправял, е нанесен от подсъдимия.    
	Според пострадалия причината за побоя е конфликт от преди време, като същият ден пострадалия и неговата компания не са предизвикали останалите по никакъв начин.
	Свидетелят В.Р.  в показанията си твърди, че познава Х. . Излязъл от дискотеката, бил доста пийнал и след това видял много хора да се бият. Имало е много удари, ритници и не може да назове имена кой кого е бил, но болшинството са биели един човек – пострадалия М.  К. . Но същият свидетел не е видял М. , когато се е изправил, но е видял, че има кръв по лицето. Свидетелят твърди, че не е видял  биещите да ритат по главата пострадалия, като подсъдимият е бил сред тези, които са биели. 
	Свидетелят В.Х.  заявява, че е видял подсъдимият да удря М. , но не е видял М.  как се изправя на крака.
	Свидетелят И.Г. не е бил на мястото на побоя, бил е пиян и твърди, че не си спомня подробности.
	От показанията на свидетеля А.  Д.  се установява, че познава отдавна Х.  и че същият участва често в сбивания. Свидетелят Д.  е бил заедно с пострадалия К. , когато са ги нападнали, но е успял да избяга и се е върнал след около 5 минути, когато вече всичко е било приключило.
	В показанията си свидетелят А.П.  твърди, че е видял Х.  да рита М.  в лицето.
Свидетелят Е.Я.  твърди, че в боя е участвал и той, но не е видял Х.  да рита М. . Същевременно свидетелят заявява, че когато  е бил разпитван на досъдебното производство, случаят му е бил пресен, спомнял си е подробности. Но до датата на съдебното заседание е минало много време и че на свидетеля му е бил оказан натиск – заплашван бил при разпитите като свидетел, че трябва да говори истината и че на разпита пред следователя е казал истината.
 Прокурорът е направил искане да бъдат прочетени показанията на този свидетел на основание чл. 281, ал.3, т.2 от НПК, но тъй като показанията не са дадени пред съдия,съгласно разпоредбата на НПК, е необходимо да бъде дадено съгласието на подсъдимия. Но тъй като той се противопостави на прочитането на показанията на този свидетел, дадени на досъдбеното производство, съдът остави без уважение искането на РП Левски. 
	Свидетелят Р.  Р.  е видял пострадалия М.  на земята, но когато е започнал боят, не е бил там. При сбиването е бил в дискотеката.  Твърди, че е видял М.  на земята. Не е видял как М.  се изправя от земята. Оставил го легнал там. 
Свидетелят Е.А.  твърди, че от тяхната група е започнал побоя първи. Свидетелят е удрял М.  с ръка. Докато М.  се е намирал паднал на земята, свидетелят А.  не го е удрял. Свидетелят е видял пострадалия К.  да се изправя. Заявява, че Х.  е удрял М. , всички са го удряли, но не са го ритали всички. Свидетелят не може да си спомни кой го е ритал.
 С.М.  заявява, че не си спомня нищо, тъй като боят е станал преди четири години. Свидетелят заявява, че е добър приятел на подсъдимия и не е виждал да удрят М. , не си спомня. Не познава М. .
	Свидетелят Н.  Д.  твърди в показанията си, че не е присъствал на побоя. Намирал се е в интернет залата, когато М.К. е отишъл при него целият в кръв. Не можел да говори. Когато са тръгнали към поликлиниката, на входната врата е пристигнал подсъдимият и е искал да продължи боя. 
	Разпитаните свидетели Д.М.  заявява, че това, което си спомня, е че е станал побой. Не си спомня кой кого е ударил, не знае дали М.  е падал, не знае, не бил видял дали Х.  е удрял М. .
	Съдът няма причина да не дава вяра на показанията на свидетеля М.  К. . На същия по време на инцидента му е нанесен удар с крак в челюстта, в резултат на което е получил двустранно счупване на същата. Изпитал е силна болка, в резултат на което не е възможно пострадалият да не усети в кой момент и в резултат на кой удар е получена болката. В този смисъл е и заключението на вещото лице по назначената съдебно медицинска експертиза.
	Показанията на този свидетел кореспондират със събраните по делото доказателства и с показанията на свидетелите Д. , А.  Д. . Показанията на тези свидетели са дадени добросъвестно, не са противоречиви помежду си, кореспондират си. Същите са логични и последователни, кореспондират със съдебно-медицинската експертиза, поради което съдът им дава вяра.  
	Свидетелите са очевидци на инцидента.
	Освен това, съдът дава показания на свидетеля А.  Д. , който заявява, че подсъдимият участва често в сбивания. Тези негови показания пък кореспондират със заключението на назначената от съда комплексна съдебно медицинска експертиза, по повод представяните от подсъдимия медицински бележки за влошено здравословно състояние, като извинение за неявяването му на съдебното заседание и  участието му в наказателния процес. Според същата експертиза, при прегледа на подсъдимия Д. , експертите са констатирала освен слабо зачервено гърло, и насиняване на носа, получено предишната нощ от подсъдимия на дискотека, където е участвал в сбиване. 
По изложените съображения съдът счита, че показанията на този свидетел са дадени добросъвестно, поради което съдът кредитира същите.    
    	Останалите свидетели също са очевидци, но заявяват, че не си спомнят, което е логично, предвид на изминалия дълъг период от време – близо четири години от деянието. Освен това, повечето от разпитаните свидетели се намират в приятелски отношения с подсъдимия, според техните показания, което пък обяснява желанието им да помогнат на същия.  
	Съдът е изслушал и заключението на вещото лице по назначената съдебна – медицинска експертиза. Според същата, на М.К. е причинено двустранно счупване на долната челюст – в областта на трети и четвърти долни десни зъби и левия й ъгъл, с разместване на костните фрагменти. Увреждането е довело задължително до спешна оперативна намеса. Освен това пострадалият е имал при постъпването кръвонасядания по предната част на гръдния кош. Описаните увреди са травматични. Отговарят да са получени по начин и време, както се съобщава –удари с юмруци, и най – вече ритания по главата, лицето, шията, гърдите. Според заключението, пострадалото лице, ако не е обезболено, усеща при силния удар, довел до счупване на челюстта силна болка и може да определи кога му е счупена челюстта. Тези данни позволяват да се направи извод, че увредите са в резултат от силен удар – в случая – ритане в областта на долната челюст от ляво, като обувката е травмирала и шията, докато се спре в ръба на долната челюст в ляво – там също има кръвонасядане. Именно при това разположение на удрящ предмет и тяло – лице, се  е получило счупването на долната челюст.
	Травмирането на долната челюст, резултат от силен удар в лявата й част, е довело до двустранно счупване на долната челюст, която увреда води до трайно затрудняване храненето и говора за няколко месеца. При млади хора обикновено  оздравителният процес е в долните граници, т.е към 6 месеца, без гаранция за точност, тъй като лечението продължава към момента на изготвяне на експертизата.
  	Посоката на удара с крак, довел до счупването на долната челюст е от ляво на дясно и малко отдолу на горе – т.е откъм ключицата към брадичката в ляво.
	Експертизата се поддържа и в съдебно заседание. 
	Съдебно-медицинската експертиза е компетентно изготвена, не е оспорена от страните по делото, поради което и приета от съда.	  
	От събраните по делото доказателства съдът приема за безспорно установено, че на 28.08.2004 г. в гр. Белене, подсъдимият Х.Д.  причинил средна телесна повреда на М.  К. , изразяваща се в двустранно счупване на долната челюст в областта на трети и четвърти долни десни зъби и левия й  ъгъл с разместване на костните фрагменти, което е довело до трайно затрудняване на дъвченето и говора. По време на извършване на деянието подсъдимият е бил непълнолетен, но е могъл да разбира свойството и значението на извършеното и да ръководи постъпките си.
С оглед на така събраните по делото доказателства, съдът приема, че с деянието си подсъдимият Х.Д.  е осъществил от обективна и субективна страна състава на чл. 129 ал.2 вр. ал.1 от НК.
От субективна страна подсъдимият е действал с евентуален умисъл.
	При определяне вида и размера на наказанието по отношение на подсъдимия, съдът съобрази чистото му съдебно минало,  степента на обществена опасност на деянието и дееца, причините и мотивите за извършване на престъплението, невисоката степен на обществена опасност на дееца, както и младата му възраст. Съдът взе предвид и обстоятелството, че от извършване на деянието е изминал продължителен период от време. 
С оглед на изложеното съдът счита, че наказанието следва да бъде определено при условията на чл. 55 от НК, тъй като са налице многобройни смекчаващи отговорността и вината обстоятелства при наличието на които и най-лекото предвидено в закона наказание ще се окаже несъразмерно тежко. 
Подсъдимият по време на извършване на деянието не е навършил пълнолетие и следва по отношение на него да бъде заменено наказанието лишаване от свобода с наказание пробация. По изложените съображения съдът налага наказание по отношение на подсъдимия Д.  пробация със следните пробационни мерки: задължителна регистрация по настоящ адрес за срок от шест месеца, задължителни периодични срещи с пробационен служител за срок от шест месеца. 
	При този изход на делото следва подсъдимият да бъде осъден да заплати  направените деловодни разноски в размер на 930 лв.  
	На основание изложеното съдът постанови присъдата си.

ПРЕДСЕДАТЕЛ: