Р  Е  Ш  Е  Н  И  Е

№  				  	    21.04.2008 г.			            гр.Левски

В  ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд			               ІІІ наказателен състав
на 18.03.2008 г.
в публичното заседание в следния състав:

                                                                 Председател: Евгения Рачева секретар Свилен Александров
като разгледа докладваното от съдия Рачева
а.н.д. № 20074410200329 по описа за 2007 г.
и на основание данните по делото и закона, за да се произнесе, взе предвид следното:

Производството е по реда на чл.59 и следващите от ЗАНН.
С наказателно постановление №1085/04.08.2005 г. на началника на РПУ гр.Левски, на И. М. от гр.С., *, са наложени на осн. чл.175, ал.1, т.4 от ЗДвП административните наказания глоба в размер глоба в размер на 50,00 лв. и един месец лишаване от право да управлява МПС за нарушение на чл.103 от ЗДвП – за това, че на 25.07.2005 г. около 11:00 часа на ГП Е83 в с.Българене управлява лек автомобил с рег. №* като не спира на подаден сигнал за спиране със стоп-палка по образец.
Недоволен от така издаденото наказателно постановление е останал жалбоподателят И.М., който го обжалва и моли съда да го отмени, тъй като същото е неправилно, постановено при липса на достатъчно доказателства и незаконосъобразно. Счита, че не е виновен, тъй като отразеното в постановлението не отговаря на обективната истина. Излага фактическа обстановка, според която пътувал от София към Плевен, при което от лявата му страна се появил полицай, който му махнал със стоп-палка; пътят бил тесен и след жалбоподателя имало други автомобили, поради което М. нямало как да спре, без да предизвика задръстване или ПТП; спрял след около 500-600 метра на първата възможна отбивка на пътя и полицаите дошли и му поискали документите, които били в изрядност. 
Ответникът не се представлява в с.з. и не изразява становище по жалбата. 
Съобразявайки събраните по делото доказателства и доводите на страните, съдът намира за установено следното:
С оглед датата на връчване на наказателното постановление на М. – 17.05.2007 г. – и датата на депозиране на жалбата му пред наказващия орган – 17.05.2007 г., видно от пощенското клеймо на плика, с който е изпратена (л.3 от делото) – съдът счита, че жалбата е подадена в срока по чл.59, ал.2 от ЗАНН, поради което се явява допустима и следва да бъде разгледана. 
При разглеждането й съдът съобрази следното:.
Акт за установяване на административно нарушение (АУАН) №1085 е съставен на 25.07.2005 г. от Ю.М. (изписана е от последния нечетливо длъжността му в РПУ гр.Левски) срещу И.М. за това, че последният на 25.07.2005 г. в 11:00 часа на ГП Е83 в с.Българене, км. 48+021, управлява лек автомобил с рег.№ * , като не спира на подаден сигнал за спиране със стоп-палка по образец – нарушение на чл.103 от ЗДвП.
В акта е вписан като очевидец на нарушението М.А., който е подписал акта в качеството на свидетел.
Жалбоподателят е подписал акта, като не е записал обяснения или възражения. Същият се явява в съдебно заседание и дава обяснения, които кореспондират с фактическата обстановка, описана в жалбата му. 
От извършената служебно от съда проверка относно компетентността на актосъставителя се установи следното:
Видно от справка рег.№78303/19.11.2007 г. на директора на ОДП-Плевен (л.42 от делото), към 25.07.2005 г. Ю.М. е заемал длъжността „младши автоконтрольор ІІІ степен” в „Пътен контрол” към РПУ-Левски.
Видно от справките рег.№1137/07.01.2008 г. на ОДП-Плевен (л.45 от делото) и рег.№Я-376/09.01.2008 г. на ОДП-В.Търново (л.46 от делото), към 25.07.2005 г. Ю. М. е бил сержант.
При това положение следва констатацията, че актосъставителят (при узнаване на горните обстоятелства може да се направи извода, че М. най-вероятно е изписал в АУАН срещу „длъжност” инициали на длъжността младши автоконтрольор – „мл а-р”) е имал правото да съставя АУАН по ЗДвП към 25.07.2005 г., тъй като съгласно заповед №І-17/07.02.2002 г. на министъра на вътрешните работи, изменена и допълнена със заповед №І-7/17.01.2005 г. на същия министър (л.л.43 и 44 от делото), сержантите от структурните звена „Пътен контрол” са сред лицата, определени да съставят актове по ЗДвП. От последните 2 заповеди се установява още, че началниците на РПУ са упълномощени да издават наказателни постановления, следователно атакуваното в настоящото производство НП е издадено от компетентен орган.
Видно от справката на ОПУ-Плевен (л.23 от делото), изпратена в отговор на запитването на РС-Левски (л.15 от делото),  км.48+021 се намира на територията на с.Българене и широчината на пътното платно е 9,60 метра с банкет до лентата за движение София-Русе с широчина 2,30 метра.
От показанията на свидетелите М. и А. се установява, че записаното в акта отговаря на действителността и че сигналът е бил своевременно и ясно подаден на жалбоподателя. Установява се още, че мястото, където е бил подаден сигналът за спиране, е било достатъчно широко, така че не е имало проблем за М. да спре. Свидетелите добросъвестно излагат фактите, които са им известни, показанията им са безпротиворечиви и съответни на акта за установяване на адм. нарушение и справката от ОПУ-Плевен, поради което съдът им дава вяра.
Видно от съставения акт, не са налице пропуски в процедурата по установяване на нарушението. 
Съгласно чл.189, ал.2 от ЗДвП редовно съставените актове по този закон имат доказателствена сила до доказване на противното. 
Жалбоподателят не представи доказателства (нито пък посочи такива, които да бъдат събрани от съда), с които да обори констатациите по акта. Изложената от него версия – че сигналът за спиране със стоп-палката бил подаден несвоевременно и на място, където нямало възможност да спре – не се подкрепя от никакви доказателства, дори напротив, събраните в хода на делото доказателства я оборват, поради което съдът я отхвърля като невярна. Наказателното постановление е обосновано, тъй като се подкрепя от представените по делото и обсъдени по-горе доказателства.
От всичко изложено може да се направи извода, че по време на проверката, съставянето на акта и издаването на наказателното постановление са спазени законовите разпоредби и след като се установи, че жалбоподателят е извършил нарушението по чл.103 от ЗДвП, като не е спрял на подадения по надлежния ред сигнал за спиране, и че е санкциониран от наказващия орган с предвидените в чл.175, ал.1, т.4 от ЗДвП наказания, които в случая са определени в минимален размер, то наказателното постановление се явява законосъобразно.
Определеното от наказващия орган наказание би способствало за постигане целите на административното наказание, визирани в чл.12 от ЗАНН – да се предупреди и превъзпита нарушителят към спазване на установения правен ред и се въздейства възпитателно и предупредително върху останалите граждани.
Предвид горното съдът намира, че наказателното постановление следва да бъде потвърдено, поради което
Р Е Ш И :
ПОТВЪРЖДАВА на основание чл.63, ал.1 от ЗАНН наказателно постановление №1085/04.08.2005 г. на началника на РПУ гр.Левски, с което на И.М. от гр.С., * , са наложени на осн. чл.175, ал.1, т.4 от ЗДвП административните наказания глоба в размер глоба в размер на 50,00 лв. и един месец лишаване от право да управлява МПС за нарушение на чл.103 от ЗДвП – за това, че на 25.07.2005 г. около 11:00 часа на ГП Е83 в с.Българене управлява лек автомобил с рег. № * като не спира на подаден сигнал за спиране със стоп-палка по образец.
РЕШЕНИЕТО подлежи на касационно обжалване пред Административен съд гр.Плевен в 14-дневен срок от съобщението до страните, че е изготвено.
   
		 		         РАЙОНЕН  СЪДИЯ: