Р  Е  Ш  Е  Н  И  Е

№  				  	    14.02.2008 г.			            гр.Левски

В  ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд			                   ІІІ наказателен състав
на 15.01.2008 г.
в публичното заседание в следния състав:

                                                                              Председател: Евгения Рачева

секретар Свилен Александров
като разгледа докладваното от съдия Рачева
а.н.д. № 20074410200676 по описа за 2007 г.
и на основание данните по делото и закона, за да се произнесе, взе предвид следното:

Производството е по реда на чл.59 и следващите от ЗАНН.
С наказателно постановление №1940/20.10.2006 г. на началника на РПУ-Л., на Д.Н. от гр.С., ул.“Ц. А.” №**, ЕГН ********, е наложено на основание чл.182, ал.1, т.5 от ЗДвП (в редакцията на закона преди изменението от бр.51 от 2007 г. на ДВ)  административното наказание глоба в размер на 70,00 лв. за нарушение на чл.21, ал.1 от ЗДвП – за това, че на 29.09.2006 г. около 20:49 часа на ГП Е83, в с.Б., км. 48+513, управлява лек автомобил с рег. № ** **** ** със скорост 117 км/ч при допустима за населено място 50 км/ч, засечена с техническо средство „Трафик радар” с №126/97 г. и показана на водача – и на осн. чл.3, ал.1, т.11, б.”г” от Наредба № 139/02 г. на МВР са му отнети 16 контролни точки.
Недоволен от така издаденото наказателно постановление (НП) е останал жалбоподателят Д. Н., който го обжалва и моли съда да го отмени като незаконосъобразно. Излага подробно съображения в подкрепа на становището си, че НП е издадено при особено съществени нарушения на процесуалните разпоредби на ЗАНН. 
Ответникът не се представлява в с.з. и не изразява становище по жалбата.
Съобразявайки събраните по делото доказателства и доводите на страните, съдът намира за установено следното:
С оглед датата на връчване на наказателното постановление на Начев – 11.10.2007 г. – и датата на депозиране на жалбата му пред наказващия орган – 16.10.2007 г., видно от пощенското клеймо на плика, с който е изпратена (л.5 от делото) – съдът счита, че последната е подадена в срока по чл.59, ал.2 от ЗАНН, поради което се явява допустима и следва да бъде разгледана.
При разглеждането й съдът съобрази следното:
Акт за установяване на административно нарушение №1940 е съставен на 29.09.2006 г. от А.К. на длъжност мл.автоконтрольор при РПУ гр.Л. срещу Д.Н. за това, че последният на 29.09.2006 г. в 20:49 часа на ГП Е83 в с.Българене, км.48+513, управлява лек автомобил с рег.№ ** **** ** с превишена скорост – 117 км/ч – при допустима за населено място 50 км/ч, засечена и фиксирана с техническо средство TR4 №126/97 г., показана и видяна от водача – нарушение на чл.21, ал.1 от ЗДвП.
В акта е вписан като очевидец на нарушението Н.Н., който е подписал акта в качеството на свидетел. 
Жалбоподателят е подписал акта, като не е изложил обяснения или възражения. Видно още от акта, екземпляр от последния е получен от Н..
Жалбоподателят не се явява в съдебно заседание и не дава обяснения по случая. С жалбата не оспорва компетентността на актосъставителя и на наказващия орган. Служебно известно на съда е, че началниците на РПУ са определени да издават наказателни постановления по ЗДвП, а мл.автоконтрольор А. К. има правото да съставя актове по ЗДвП (това се установява и от приложените на л.л.19 и 20 от делото заповеди на министъра на вътрешните работи), поради което съдът приема, че наказателното постановление е издадено от компетентен орган, съответно АУАН е съставен от оправомощено лице.  
Видно от копието от страницата на дневника за нарядите (л.8 от делото), в нея е отразено, че на 29.09.2006 г. в 20:49 часа е извършено нарушение при управление на посочения в АУАН автомобил и е съставен акт.
Видно от разпечатката от радара (л.9 от делото), на 29.09.2006 г. в 20:49 часа има засечена скорост 117 км/ч.
Видно от справката рег.№78973/21.11.2007 г. на ОДП-Плевен, ведно с приложения към нея протокол (л.17 и л.18 от делото), техническото средство, с което е засечена скоростта, към датата на твърдяното нарушение е било преминало годишна метрологична проверка.
От показанията на разпитания в с.з. свидетел К. се установява, че отразените в акта констатации са верни и че регистрираната с апарата скорост е именно скоростта на автомобила, управляван от Начев в населеното място на посочените дата и час. Изясни се при разпита му, че техническото средство фиксира дата, час и скорост (това се установява и от обсъдената по-горе разпечатка от радара), че радарът е на ръчен режим, че е бил предоставен на водача за запознаване с показанията му и е имал  залепен стикер за преминал годишен метрологичен преглед, че не е имало други преминаващи в близост автомобили по същото време на въпросното място, че е била дадена възможност на Н. да се запознае с АУАН и да напише обяснения или възражения. Свидетелят добросъвестно излага фактите, които са му известни, показанията му са безпротиворечиви, казаното от него е съответно на останалия доказателствен материал, поради което съдът дава вяра на свидетелските показания на К.. 
Съгласно чл.189, ал.2 от ЗДвП редовно съставените актове по този закон имат доказателствена сила до доказване на противното. Жалбоподателят не представи доказателства, с които да обори констатациите по акта. 
Възраженията, изложени в жалбата на Н., са неоснователни, по следните съображения:
Не е вярно, че в НП не е посочено точно мястото и времето на нарушението, както и от какво произтича ограничението на скоростта. Видно от постановлението, в него съвсем точно е посочено, че нарушението е извършено в село Българене при км.48.513 и че допустимата скорост за населено място е 50 км/ч. Използваният от наказващия орган израз „около 20:49 часа” не прави нарушението неточно определено, тъй като много ясно и конкретно са посочени часът и минутите на нарушението, които са съответни на визираните в АУАН, а и се потвърждават от разпечатката от радара. Техническото средство е индивидуализирано – ТR4 с №126/97 г. Няма нормативно изискване за изписване в АУАН на обстоятелството, че радарът е бил технически изправен и че е отговарял на стандартите по метрология – следва да се подчертае, че от значение са обстоятелствата на нарушението, което е установено с техническо средство, което е техническо изправно и преминало годишна метрологична проверка. В настоящия случай се установи, че радарът е бил именно такъв и е бил от законоустановения към момента на нарушението вид по чл.182, ал.3, т.1 от ЗДвП (изм.). 
От всичко изложено може да се направи извода, че по време на проверката, съставянето на акта и налагането на административното наказание са спазени законовите разпоредби от страна на актосъставителя и наказващия орган, и след като се установи, че жалбоподателят е извършил нарушението по чл.21, ал.1 от ЗДвП, като е управлявал на 29.09.2006 г. в населеното място с 67 км/ч по-бързо от максимално допустимата скорост от 50 км/ч, и че правилно е санкциониран от наказващия орган с предвидената за нарушението глоба от 70,00 лв. (съобразно редакцията на ЗДвП към момента на извършване на нарушението, която е по-благоприятна за дееца предвид по-лекото наказание, в сравнение с предвиденото според сега действащата разпоредба на чл.182 от ЗДвП), наказателното постановление се явява законосъобразно. Постановеното от наказващия орган наказание би способствало за постигане целите на административното наказание, визирани в чл.12 от ЗАНН – да се предупреди и превъзпита нарушителят към спазване на установения правен ред и се въздейства възпитателно и предупредително върху останалите граждани. Може да се допълни, че в случая правилно е определен броят на отнетите контролни точки – според чл.3, ал.1, т.11, б.”г” от Наредба №І-139 на МВР, за превишаване на разрешената максимална скорост над 50 км/ч се отнемат 16 к.т.
Предвид всичко изложено съдът намира, че наказателното постановление следва да бъде потвърдено, поради което

				     Р  Е  Ш  И :

ПОТВЪРЖДАВА на основание чл.63, ал.1 от ЗАНН наказателно постановление №1940/20.10.2006 г. на началника на РПУ-Л., с което на Д. Н. от гр.С, ул.“Ц. А.” №**, ЕГН **********, е наложено на основание чл.182, ал.1, т.5 от ЗДвП (в редакцията на закона преди изменението от бр.51 от 2007 г. на ДВ)  административното наказание глоба в размер на 70,00 лв. за нарушение на чл.21, ал.1 от ЗДвП – за това, че на 29.09.2006 г. около 20:49 часа на ГП Е83, в с.Б., км. 48+513, управлява лек автомобил с рег. № ** **** ** със скорост 117 км/ч при допустима за населено място 50 км/ч, засечена с техническо средство „Трафик радар” с №126/97 г. и показана на водача – и на осн. чл.3, ал.1, т.11, б.”г” от Наредба № 139/02 г. на МВР са му отнети 16 контролни точки, като ЗАКОНОСЪОБРАЗНО.
РЕШЕНИЕТО подлежи на касационно обжалване пред Административен съд гр.Плевен в 14-дневен срок от съобщението до страните, че е изготвено.

                            		  РАЙОНЕН  СЪДИЯ: