Р  Е  Ш  Е  Н  И  Е

№          				  11.03.2008 г.			         гр.Левски

В  ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд			            ІІІ наказателен състав
на 12.02.2008 г.
в публичното заседание в следния състав:

                                                              Председател: Евгения Рачева
                       
секретар Свилен Александров
като разгледа докладваното от съдия Рачева
а.н.д. № 20074410200785 по описа за 2007 г.
и на основание данните по делото и закона, за да се произнесе, взе предвид следното:

	Производството е по реда на чл.59 и следващите от ЗАНН.
	С наказателно постановление № 1827/20.09.2007 г. на началника на РПУ Левски, на И.Б.от гр.С., *, са наложени на осн. чл.175, ал.1, т.4 от ЗДвП административните наказания глоба в размер на 100,00 лв. и лишаване от право да управлява МПС за срок от 6 месеца за това, че на 05.09.2007 г. около 23:25 часа на ГП Е83 в с.Българене, км. 48+513, управлява лек автомобил с рег.№ *, като не спира при подаден сигнал за спиране със стоп-палка по образец – нарушение по чл.103 от ЗДвП.
Недоволен от така издаденото наказателно постановление е останал жалбоподателят И.Б., който го обжалва и моли съда да го отмени, а ако не намери основания за това – да намали наложените му наказания. В жалбата си описва фактическа обстановка, според която при излизане от с.Българене видял, че полицай слиза от служебния автомобил и се опитал да му подаде сигнал за спиране със стоп-палка по образец, но в същия момент движещата се отзад кола го изпреварила и за жалбоподателя не станало ясно кого всъщност спира полицаят – него или другият водач. Твърди, че, уплашен от ситуацията, спрял на банкета след 200 метра и включил аварийни светлини, след което полицаите дошли при него.
	Ответникът не изпраща представител в с.з. и не изразява становище по жалбата. 
Съобразявайки събраните по делото доказателства и доводите на страните, съдът намира за установено следното:
С оглед датата на връчване на наказателното постановление на Б. – 19.11.2007 г. – и датата на депозиране на жалбата му пред наказващия орган – 20.11.2007г. – съдът счита, че последната е подадена в срока по чл.59, ал.2 от ЗАНН, поради което се явява допустима и следва да бъде разгледана. 
При разглеждането й съдът съобрази следното:
Акт за установяване на административно нарушение №1827 е съставен на 05.09.2007 г. от Ю.М. – мл.автоконтрольор при РПУ гр.Левски – срещу И.Б. за това, че последният на 05.09.2007 г. около 23:25 часа в с.Българене, ГП Е83, км 48+513, управлява лек автомобил с рег.№ *, като не спира при подаден сигнал за спиране със стоп-палка по образец – нарушение на чл.103 от ЗДвП.
Жалбоподателят е подписал акта, без да изложи писмено обяснения или възражения. Видно е още от съставения акт, че екземпляр от последния е бил връчен на Б..
В АУАН е вписан като очевидец на нарушението А.К., служител в РПУ гр.Левски, който се е подписал в качеството на свидетел.
Жалбоподателят не оспорва компетентността на актосъставителя и на наказващия орган. Служебно известно на съда е, че актосъставителят е сред лицата, определени да съставят актове по ЗДвП, а началниците на РПУ имат правото да издават наказателни постановления (това се установява и от приложената на л.17 от делото заповед на министъра на вътрешните работи №Із-189 от 08.02.2007 г.), поради което съдът приема, че актът е съставен от оправомощено длъжностно лице и наказателното постановление е издадено от компетентен орган.
Представено е на л.5 от делото копие от страница от дневника на наряда, видно от която на посочените в АУАН дата и час е извършена проверка на жалбоподателя и му е съставен акт.
Жалбоподателят се явява в съдебно заседание и дава обяснения, които кореспондират с фактическата обстановка, която е описал в жалбата си. Същият признава, че разпечатката на л.6 от делото реално отразява наложените му наказания.
В хода на съдебното следствие свидетелите М. и К. потвърждават отразените в акта констатации, като свидетелят М. пояснява,  че не е имало друг автомобил. Свидетелите добросъвестно излагат фактите, които са им известни, показанията им са съответни на останалия доказателствен материал – акта за установяване на административно нарушение и страницата от дневника на наряда – поради което съдът им дава вяра. 
Твърдението на жалбоподателя, че не било ясно дали за него бил подаден сигнала, противоречи на събрания доказателствен материал по делото (тук дори може да се отбележи, че в самата жалба Б. обяснява как още преди да бъде изпреварен видял, че полицаят се опитал да му подаде сигнал за спиране), а следва и да се отбележи, че съгласно чл.189, ал.2 от ЗДвП редовно съставените актове по този закон имат доказателствена сила до доказване на противното. Тъй като Б. не представи каквото и да било доказателство в подкрепа на версията си – че имало и друг автомобил, който го изпреварил, и за който бил подаден сигнала – и същата противоречи на доказателствата по делото, съдът я приема за невярна и, като такава, я отхвърля. Дори и да е имало такъв автомобил, то жалбоподателят, при възникналото у него съмнение, е следвало веднага да спре, а не да продължава да се движи с автомобила.
От всичко изложено може да се направи извода, че по време на проверката, съставянето на акта и издаването на наказателното постановление са спазени законовите разпоредби, както и че е извършено от страна на жалбоподателя нарушение на чл.103 от ЗДвП, поради което Б. подлежи на съответно наказание. 
Следва да се отбележи обаче, че при налагане на наказанието наказващият орган не е съобразил в пълен обем разпоредбата на чл.27, ал.2 от ЗАНН, съгласно която “При определяне на наказанието се вземат предвид тежестта на нарушението, подбудите за неговото извършване и другите смекчаващи и отегчаващи вината обстоятелства, както и имотното състояние на нарушителя.”. Вярно е, че е налице отегчаващо отговорността обстоятелство за Б., каквото се явяват предишните му наказания за допуснати нарушения на ЗДвП, но липсват доказателства за това, конкретното нарушение на жалбоподателя да е с по-голяма тежест от обичайната за този вид нарушения и в този смисъл налагане на наказанието лишаване от право да управлява МПС за срок от 6 месеца се явява прекалено тежко в конкретния случай. От друга страна жалбоподателят не е представил доказателства за наличието на смекчаващи вината и отговорността му обстоятелства, поради което не може да се уважи молбата му за налагане на наказанията в минимален размер. Съдът счита, че размерът на глобата е правилно определен, но следва да се намали срокът на наказанието лишаване от правоуправление на МПС от шест на четири месеца, като в тази връзка следва да бъде пояснено, че се определя наказание малко над средното предвидено в закона с оглед наличието на посоченото по-горе отегчаващо отговорността на Б. обстоятелство.
С оглед всичко изложено, съдът счита, че наказателното постановление следва да се измени и че по такъв начин наказанията биха способствали за постигане целите на административното наказание, визирани в чл.12 от ЗАНН - да се предупреди и превъзпита нарушителят към спазване на установения правен ред и се въздейства възпитателно и предупредително върху останалите граждани.
След като жалбоподателят е имал основание да обжалва наказателното постановление, то направените по делото разноски следва да останат за сметка на държавата.
Предвид горното, съдът    

Р Е Ш И:

ИЗМЕНЯ на осн. чл.63, ал.1 от ЗАНН наказателно постановление №1827/20.09.2007 г. на началника на РПУ Левски, с което на И.Б. от гр.С., *, са наложени на осн. чл.175, ал.1, т.4 от ЗДвП административните наказания глоба в размер на 100,00 лв. и лишаване от право да управлява МПС за срок от 6 месеца за нарушение на чл.103 от ЗДвП – за това, че на 05.09.2007 г. около 23:25 часа на ГП Е83 в с.Българене, км. 48+513, управлява лек автомобил с рег.№ * , като не спира при подаден сигнал за спиране със стоп-палка по образец – в следния смисъл:
НАМАЛЯВА срока на наложеното наказание ЛИШАВАНЕ ОТ ПРАВО ДА УПРАВЛЯВА МПС от 6 (шест) месеца на 4 (четири) месеца;
ПОТВЪРЖДАВА наказателното постановление в останалата му част.
Решението подлежи на касационно обжалване пред Административен съд гр.Плевен в 14-дневен срок от съобщението до страните, че е изготвено.

		  		                       РАЙОНЕН  СЪДИЯ: