Р  Е  Ш  Е  Н  И  Е

№  				  	  11.03.2008 г.			         гр.Левски

В  ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд			            ІІІ наказателен състав
на 12.02.2008 г.
в публично заседание в следния състав:
                                                              Председател: Евгения Рачева
секретар Свилен Александров
като разгледа докладваното от съдия Рачева
а.н.д. № 20074410200817 по описа за 2007 г.
и на основание данните по делото и закона, за да се произнесе, взе предвид следното:

Производството е по реда на чл.59 и следващите от ЗАНН.
С наказателно постановление №2267/04.11.2007 г. на началника на РПУ гр.Левски, на А.А. от гр.Л., *, ЕГН *, са наложени на осн. чл.182, ал.1, т.4 от ЗДвП административните наказания глоба в размер на 150,00 лв. и един месец лишаване от право да управлява МПС за нарушение на чл.21, ал.1 от ЗДвП – за това, че на 16.10.2007 г. около 15:10 часа в с.Аспарухово управлява лек автомобил с рег.№ * със скорост 81 км/ч при допустима за населено място 50 км/ч, засечена с техническо средство „Трафик радар” с №074/97 г. и показана на водача – превишение от 31 км/ч.
Недоволен от така издаденото наказателно постановление (НП) е останал жалбоподателят А. А., който го обжалва и моли съда да го отмени като незаконосъобразно. Навежда довод, че не е налице визираното от НП нарушение, не е отразена правилно скоростта, с която е управлявал моторното превозно средство и последната не е замерена по установения от закона ред, тъй като използваното техническо средство не отговаря на законовите изисквания.
Ответникът не се представлява в с.з. и не изразява становище по жалбата. 
Съобразявайки събраните по делото доказателства и доводите на страните, съдът намира за установено следното:
С оглед датата на връчване на наказателното постановление на А. – 10.12.2007 г. – и датата на депозиране на жалбата му пред наказващия орган – 15.12.2007 г., видно от пощенското клеймо на плика, с който е изпратена (л.4 от делото) – съдът счита, че последната е подадена в срока по чл.59, ал.2 от ЗАНН, поради което се явява допустима и следва да бъде разгледана.
При разглеждането й съдът съобрази следното:
Акт за установяване на административно нарушение (АУАН) №2267 е съставен на 16.10.2007 г. от М.И. на длъжност полицейски инспектор в ПК към РПУ гр.Б. срещу А.А. за това, че последният на 16.10.2007 г. в 15:10 часа в с.Аспарухово, управлява лек автомобил с рег.№ ЕН * със скорост 81 км/ч при максимално разрешена в населено място 50 км/ч, фиксирана с TR4 с фабр.№074/97 г. и показана на водача с дата и час – нарушение на чл.21, ал.1 от ЗДвП.
В АУАН е вписан като очевидец на нарушението И.Б. от гр.Б., който е подписал акта в качеството на свидетел.
Жалбоподателят е подписал акта като е записал, че няма възражения. Видно от АУАН, екземпляр от последния е връчен на А. А..
Видно от изпратеното писмо рег.№130/07.01.2008 г. на началника на РПУ-Левски, ведно с приложения към него план за контролна операция с размяна на териториите за контрол (л.14 и л.15 от делото), актосъставителят е бил командирован за работа по ЗДвП на територията на РПУ-Левски на 16.10.2007 г.
Жалбоподателят не оспорва компетентността на актосъставителя и на наказващия орган. Служебно известно на съда е, че актосъставителят е сред лицата, определени да съставят актове по ЗДвП, а началниците на РПУ имат правото да издават наказателни постановления (това се установява и от приложените на л.л.16-18 от делото заповеди на министъра на вътрешните работи), поради което съдът приема, че актът е съставен от оправомощено длъжностно лице и наказателното постановление е издадено от компетентен орган. 
Жалбоподателят не се явява в съдебно заседание и не дава обяснения по случая.
Съдът намира за основателно възражението на жалбоподателя и неговия защитник, че няма доказателства за това да е засечена именно скоростта на управлявания от него автомобил. Съгласно ЗДвП след изменението му с бр.51 от 2007 г. на ДВ, единствените технически средства и системи, които могат да използват контролните органи за установяване на нарушения, изразяващи се в управление на МПС с превишена скорост, са тези, заснемащи или записващи датата, точния час на нарушението и регистрационния номер на МПС, респ. само разпечатките от такива технически средства и системи са годни веществени доказателствени средства в административнонаказателното производство – аргумент от чл.165, ал.2, т.6 от ЗДвП и чл.189, ал.7 от ЗДвП. Разпоредбата на чл.182, ал.3 от ЗДвП в старата редакция на закона изрично посочваше два вида технически средства, с които може да се установява превишената скорост, а именно:
	
     1.  фиксиращи скоростта, датата и точния час;	
	
     2. заснемащи или записващи скоростта, датата, точния час и
регистрационния номер на моторното превозно средство,	
но, след като с бр.51 от 2007 г. на ДВ този текст е отменен, по аргумент от противното, при съобразяване и разпоредбите на чл.165, ал.2, т.6 и чл.189, ал.7 от ЗДвП, следва извода, че с влизане в сила на това изменение на закона (което бе продиктувано от необходимостта от синхронизация на нашето законодателство с европейското и с оглед преустановяване порочната практика на недобросъвестни служители на реда да „прикачат” чужди нарушения на невинни водачи на МПС) техническите средства, фиксиращи единствено скоростта, датата и точния час, не могат да се използват от контролните органи, и, след като не са регламентирани от закона като допустими технически средства, то с тях не може да се установяват административни нарушения. Тук е мястото да се отбележи, че изискването за заснемане или записване на регистрационния номер на моторното превозно средство се отнася както за техническите системи, така и за техническите средства, а не само за първите (както неправилно се опитват да тълкуват закона някои полицейски служители). Противното разбиране води до абсурдния извод, че и напр. апаратът за мерене на кръвно, кантар или Алкомер, които са все технически средства, могат да се използват за измерване скоростта на движение на автомобилите.
Видно от справката на РПУ-Белене (л.20 от делото), трафик радар TR4 с фабр.№074/97 г. не може да записва или заснема регистрационните номера на автомобилите. Съдът счете за ненужно да изисква разпечатка от този радар, тъй като по изложените по-горе съображения същата не би могла да има стойност на веществено доказателствено средство.
След като скоростта на движение на автомобила не е засечена по предвидения в закона ред и по тази причина липсва доказателство за извършено от страна на А. нарушение на чл.21, ал.1 от ЗДвП (с разпит на актосъставителя и свидетеля по акта може да се установи единствено факта на използване на посочения в АУАН радар, който обаче не може да се използва за засичане скоростта на движение на автомобилите според ЗДвП, тъй като нито записва, нито заснема рег. номер на автомобила), не следва да се търси от жалбоподателя административнонаказателна отговорност. 

С оглед всичко изложено съдът счита, че наказателното постановление се явява незаконосъобразно, поради което следва да бъде отменено.

Предвид горното, съдът

Р Е Ш И :

ОТМЕНЯ на основание чл.63, ал.1 от ЗАНН наказателно постановление №2267/04.11.2007 г. на началника на РПУ гр.Левски, с което на А.А. от гр.Л., *, ЕГН *, са наложени на осн. чл.182, ал.1, т.4 от ЗДвП административните наказания глоба в размер на 150,00 лв. и един месец лишаване от право да управлява МПС за нарушение на чл.21, ал.1 от ЗДвП – за това, че на 16.10.2007 г. около 15:10 часа в с.Аспарухово управлява лек автомобил с рег.№ * със скорост 81 км/ч при допустима за населено място 50 км/ч, засечена с техническо средство „Трафик радар” с №074/97 г. и показана на водача – превишение от 31 км/ч.
Решението подлежи на касационно обжалване пред Административен съд гр.Плевен в 14-дневен срок от съобщението до страните, че е изготвено.

				        РАЙОНЕН СЪДИЯ: