Р  Е  Ш  Е  Н  И  Е

№					     10.07.2008 г.			               гр.Левски

В  ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд			                     ІІІ наказателен състав
на 10.06.2008 г.
в публичното заседание в следния състав:

 	                                                                         Председател: Евгения Рачева
секретар Свилен Александров
като разгледа докладваното от съдия Рачева
а.н.д.  № 20084410200069 по описа за 2008 г.
и на основание данните по делото и закона, за да се произнесе, взе предвид следното:

Производството е по реда на чл.59 и следващите от ЗАНН. 
С наказателно постановление №2464/27.11.2007 г. на началника на РПУ гр.Левски, на И.И. от гр.Л., *, ЕГН *, е наложено на осн. чл.179, ал.2 от ЗДвП административното наказание глоба в размер на 200,00 лв. за нарушение на чл.42, ал.1, т.1 и чл.43, т.2 от ЗДвП за това, че на 20.11.2007 г. около 14:20 часа в гр.Левски управлява по ул.”Кирил и Методи” товарен автомобил с рег.№ * и на кръстовище с равнозначни пътища с ул.”Ясна поляна” предприема маневра изпреварване на движещото се пред него МПС, подало сигнал за завиване наляво, като го удря и прави П.Т.П – и на осн. чл.3, ал.1, т.7 от Наредба №І-139/02 г. на министъра на вътрешните работи са му отнети 6 контролни точки, а на осн. чл.3, ал.2 от същата Наредба – 3 контролни точки.
Недоволен от така издаденото наказателно постановление (НП) е останал жалбоподателят И.И., който го обжалва и моли съда да го отмени. Излага версия, според която започнал изпреварването на място, където има маркировка единична прекъсната линия М3 (която непосредствено преди упоменатото в акта и НП кръстовище става единична непрекъсната линия М1) и то след като се убедил, че движещото се пред него превозно средство не е подало сигнал за изменение посоката на движение наляво. Твърди, че изпреварваното от него МПС – В. – било без външно огледало за обратно виждане, поради което водачът му не видял И., подал ляв пътепоказател (мигач), започнал и самото завиване наляво, при което предната част на управлявания от жалбоподателя товарен автомобил, намираща се вече по средата, ударила л.а. В. в лявата страна. Твърди, че другият водач си признал, че не го е видял, но това не било взето под внимание от контролните органи, поради което счел за безсмислено да прави възражения по акта. Счита, че административнонаказващият орган не е събрал доказателства относно механизма на настъпилото ПТП, поради което не е доказано, че описаното в НП административно нарушение е извършено от жалбоподателя. 
Ответникът не изпраща представител в с.з. и не изразява становище по жалбата. 
Съобразявайки събраните по делото доказателства и становищата на страните, съдът намира за установено следното:
Върху наказателното постановление не е отразена датата на връчването му на жалбоподателя, поради което съдът приема, че като е депозирал жалбата си пред наказващия орган на 05.02.2008 г., И. е спазил 7-дневния срок по чл.59, ал.2 от ЗАНН, поради което жалбата се явява допустима и следва да бъде разгледана. 
При разглеждането й съдът съобрази следното:
Акт за установяване на административно нарушение №2464  е съставен на 20.11.2007 г. от Н.Н., на длъжност автоконтрольор при РПУ-Левски, срещу И.И. за това, че последният на 20.11.2007 г. в 14:20 часа в гр.Левски по ул.”Кирил и Методи” като водач на товарен автомобил с рег.№ * на кръстовище с равнозначни пътища с ул.”Ясна поляна” предприема маневра изпреварване на движещото се пред него МПС – лек автомобил В.– подало сигнал за завиване наляво, като го удря и прави птп с материални щети – нарушение на чл.42, ал.1, т.1 и чл.43, т.2 от ЗДвП. 
Жалбоподателят е подписал акта, без да е написал обяснения или възражения. Видно е още от акта, че екземпляр от същия е получен от И..
Актът е съставен в присъствието на свидетеля П.П., за който е отбелязано, че е очевидец на нарушението.

Жалбоподателят не оспорва компетентността на актосъставителя и на наказващия орган. Служебно известно на съда е, че актосъставителят е сред лицата, определени да съставят актове по ЗДвП, а началниците на РПУ имат правото да издават наказателни постановления – това се установява и от приложената на л.6 от делото заповед на министъра на вътрешните работи №Із-189/08.02.2007г. – поради което съдът приема, че актът е съставен от оправомощено длъжностно лице и наказателното постановление е издадено от компетентен орган.
Видно от копието от страницата на дневника за нарядите (л.7 от делото), в нея е отразено, че на 20.11.2007 г. в 14:20 часа е извършено птп с посочения в АУАН автомобил на жалбоподателя и на последния е съставен акт. 
Видно от представения в хода на съдебното следствие с писмо рег.№2102/01.04.2008 г. на РПУ-Левски протокол за птп, има съставен такъв и в него е отразена фактическата обстановка, изложена и в АУАН (л.20 и л.21 от делото). 
Жалбоподателят дава обяснения, които кореспондират с изложеното от него в жалбата му до съда. 
Актосъставителят Н., свидетелят по акта П. П. и съпругата на последния – Б. П., която е очевидец на птп-то – с показанията си потвърждават констатациите по акта. Вярно е, че очевидецът  по акта П. П. е другият участник в птп-то и като такъв той е заинтересован да дава показания, които го оневиняват, но те са в пълен синхрон с показанията и на другия очевидец, а и с находките от птп-то, установени от актосъставителя. Твърденията на жалбоподателя – за това, че е започнал изпреварването преди кръстовището и то при прекъсната линия – не са подкрепени с никакви доказателства. Те се опровергават както от свидетелските показания, така и от заключението на вещото лице по назначената съдебна експертиза. Според заключението на инж. П. Г. непрекъснатата осова линия по ул.”Кирил и Методий” в посока от с.Градище към центъра на гр.Левски започва на разстояние от 30 метра преди кръстовището с ул.”Ясна поляна”. Заключението не е оспорено от страните по делото и съдът го приема като обективно, вярно и компетентно. Неправилно е съждението на жалбоподателя за това, че след като свидетелят П. е заявил, че оставеният от автомобила на И. спирачен път бил 30-40 метра, а непрекъснатата линия е 20 метра, то следва да се направи извода, че изпреварването е започнато при прекъсната линия. Първо, стойностите, дадени от св. П., са приблизителни и субективни, и като се има предвид, че по негово мнение непрекъснатата линия е около 40 метра, а, видно от заключението, което е направено на база точното й измерване, тя е 30 метра, може да се предположи, че преценката на свидетеля завишава с 10 метра разстоянията, в това число и дължината на спирачния път, оставен от автомобила на И.. Отделно от това следва да се има предвид факта, че автомобилът на жалбоподателя не е спрял в началото на кръстовището, от където назад да се отчита спирачния път, а на 2-3 метра след кръстовището, и то вляво (вж. показанията на св.Н.), т.е. на около 10 метра след кръстовището, които 10 метра не влизат в дължината на непрекъснатата осова линия (която е измерена до началото на кръстовището). Установи се, че П. е управлявал със съвсем малка скорост своя автомобил (в тази насока са показанията на всички свидетели, в това число и казаното от св.Н., който е установил, че автомобилът на П. се е намирал на 1-2 метра от удара, което означава, че последният се е движил много бавно). Като се използват правилата на логиката може да се направи извода, че, ако действително жалбоподателят бе предприел маневрата в участък много преди кръстовището и при прекъсната осова линия, то той или е щял да изпревари безпроблемно П. (ако И. се е движил с висока скорост), или е щял своевременно да предприеме действия за намаляване на скоростта си, дори спиране (ако се е движил със сравнително по-ниска скорост), виждайки автомобила на П., тъй като е щял да има на разположение минимум 30 метра за реакция. Именно защото жалбоподателят не е предприел изпреварването на такова разстояние, а на много по-малко, е настъпил удара. 
Ето защо съдът приема, че произшествието е станало така, както го описват свидетелите по делото, и изпреварването е предприето именно на кръстовището, образувано от равнозначни пътища (нарушение на чл.43, т.2 от ЗДвП), и то след като св. П. е бил подал сигнал за завиване наляво (нарушение на чл.42, ал.1, т.1, пр.последно от ЗДвП), т.е. И. е нарушил правилата за изпреварване. На практика в хода на делото се установи, че жалбоподателят е извършил и нарушение на чл.6, т.1, пр. последно от ЗДвП – не е съобразил поведението си с пътната маркировка (единичната непрекъсната линия М1) – но, тъй като за такова нарушение не му е съставен АУАН и не е издадено НП, по този въпрос съдът не следва да взема отношение.

От всичко изложено може да се направи извода, че при съставяне на АУАН са спазени законовите разпоредби. При определяне размера на наказанието, обаче, наказващият орган не е съобразил разпоредбата на чл.27, ал.2 от ЗАНН и е наложил на И. наказание в максимален размер. Няма доказателства, от които да следва извода, че нарушението, извършено от И., е с по-голяма тежест от обичайната за този вид нарушения. От друга страна жалбоподателят не е представил никакви доказателства за наличието на смекчаващи вината и отговорността му обстоятелства. Ето защо съдът намира, че наказанието следва да се определи в средата на предвидения от закона размер. Според разпоредбата на чл.179, ал.2 от ЗДвП за причиняване на птп вследствие на нарушение по чл.179, ал.1, т.5 от ЗДвП, виновното лице се наказва с глоба от 100 до 200 лв. При това положение съответното за извършеното от И. деяние наказание е глоба в размер на 150,00 лв. Тя  би способствала за постигане целите на административното наказание, визирани в чл.12 от ЗАНН – да се предупреди и превъзпита нарушителят към спазване на установения правен ред и се въздейства възпитателно и предупредително върху останалите граждани. 
В горния смисъл следва да се измени наказателното постановление. 
Тъй като И. е виновен за допуснатото нарушение, което той оспори и във връзка с което поиска назначаването на съдебна експертиза, която опроверга версията му – че непрекъснатата осова линия е 20 метра – съдът намира, че на основание чл.84 от ЗАНН, във вр. с чл.189, ал.3 от НПК жалбоподателят следва да бъде осъден да заплати в полза на РС-Левски по сметка на ВСС-София направените по делото разноски от бюджета на съда общо в размер на 80,00 лв. за вещото лице.
Предвид изложеното, съдът

Р   Е   Ш    И :

ИЗМЕНЯ на осн. чл.63, ал.1 от ЗАНН наказателно постановление №2464/27.11.2007 г. на началника на РПУ гр.Левски, с което на И. И. от гр.Л., *, ЕГН *, е наложено на осн. чл.179, ал.2 от ЗДвП административното наказание глоба в размер на 200,00 лв. за нарушение на чл.42, ал.1, т.1 и чл.43, т.2 от ЗДвП за това, че на 20.11.2007 г. около 14:20 часа в гр.Левски управлява по ул.”Кирил и Методи” товарен автомобил с рег.№ * и на кръстовище с равнозначни пътища с ул.”Ясна поляна” предприема маневра изпреварване на движещото се пред него МПС, подало сигнал за завиване наляво, като го удря и прави П.Т.П – и на осн. чл.3, ал.1, т.7 от Наредба №І-139/02 г. на министъра на вътрешните работи са му отнети 6 контролни точки, а на осн. чл.3, ал.2 от същата Наредба – 3 контролни точки – В ЧАСТТА относно наложеното наказание, като НАМАЛЯВА размера на глобата от 200,00 на 150,00 лв. и ПОТВЪРЖДАВА наказателното постановление в останалата му част.
ОСЪЖДА на осн. чл.84 от ЗАНН, във вр. с чл.189, ал.3 от НПК И.И. със сочена по-горе самоличност, ДА ЗАПЛАТИ в полза на РС-Левски по сметка на ВСС-София деловодни разноски в размер на 80,00 лв.
РЕШЕНИЕТО подлежи на касационно обжалване пред Административен съд гр.Плевен в 14-дневен срок от съобщението до страните, че е изготвено.

 			                   РАЙОНЕН  СЪДИЯ: