Р  Е  Ш  Е  Н  И  Е

№					     18.07.2008 г.			               гр.Левски

В  ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд			                     ІІІ наказателен състав
на 24.06.2008 г.
в публично заседание в следния състав:
 	                                                                      Председател: Евгения Рачева
секретар Свилен Александров
като разгледа докладваното от съдия Рачева
а.н.д.  № 20084410200102 по описа за 2008 г.
и на основание данните по делото и закона, за да се произнесе, взе предвид следното:

Производството е по реда на чл.59 и следващите от ЗАНН.
С наказателно постановление №2/31.01.2008 г. на началника на РПУ гр.Белене, на Б.Х. от с.Д., *, ЕГН *, са наложени административните наказания глоба в размер на 150,00 лв. и лишаване от право да управлява МПС за срок от 3 месеца на осн. чл.175, ал.1, т.4 от ЗДвП за допуснато нарушение на чл.103 от ЗДвП, и глоба в размер на 100,00 лв. и лишаване от право да управлява МПС за срок от 3 месеца на осн. чл.175, ал.1, т.3 от ЗДвП за допуснато нарушение на чл.100, ал.1, т.1 и т.2 от ЗДвП, за това, че: на 28.12.2007 г. около 01:05 часа в с.Деков на кръстовище на ул.”Н.Георгиев” и ул.”Св.Вл.Попов” управлява лек автомобил с рег.№ * като не спира при подаден сигнал със стоп-палка по образец от контролен орган; водачът не представя свидетелство за регистрация на МПС, контролен талон към СУМПС и СУМПС. 
Недоволен от така издаденото наказателно постановление е останал жалбоподателят Б.Х., който го обжалва и моли съда да го измени, тъй като за едно деяние са му наложени две наказания. Счита, че следва да бъдат отменени наложените на осн. чл.175, ал.1, т.4 от ЗДвП наказания и оставени в сила наказанията по чл.175, ал.1, т.3 от ЗДвП, като бъде намален срока на наказанието лишаване от право да управлява МПС, защото снабдява търговски обекти и му се налага да шофира, за да работи. В съдебно заседание защитникът на Х. уточнява, че оспорват всички наложени наказания, но в случай, че съдът не ги отмени, молят да бъдат намалени сроковете на наказанията лишаване от право да управлява МПС.
Ответникът не се представлява в с.з. и не изразява становище по жалбата.
Съобразявайки събраните по делото доказателства и становищата на страните, съдът намира за установено следното:
С оглед датата на връчване на наказателното постановление на Х. – 18.02.2008 г. – и датата на депозиране на жалбата му пред наказващия орган – 19.02.2008 г. – съдът счита, че жалбата е подадена в срока по чл.59, ал.2 от ЗАНН и следва да бъде разгледана.
При разглеждането й съдът съобрази следното:
Акт за установяване на административно нарушение (АУАН) №2 е съставен на 05.01.2008 г. от главен полицай И.Б., на длъжност младши полицейски инспектор при РПУ-Белене, срещу Б.Х. за това, че последният на 28.12.2007 г. около 01:05 часа в с.Деков, на кръстовище на ул.”Н.Георгиев” и ул.”Св.Вл.Попов” управлява лек автомобил с рег.№ * като не спира на подаден сигнал със стоп-палка по образец от контролен орган; водачът не представя свидетелство за регистрация на МПС, което управлява, контролен талон към СУМПС и СУМПС – нарушения на чл.103 и чл.100, ал.1, т.1 и т.2 от ЗДвП. 
Актът е съставен в присъствието на Л.П. и П.К., които са го подписали в качеството на свидетели.
Жалбоподателят е записал в АУАН, че има възражения и ще ги изложи в законния срок. Отказал е да подпише акта, като отказът му е удостоверен с подписа на друг свидетел, чиито три имена, адрес и ЕГН са посочени в АУАН. В съдебно заседание признава, че е отказал да подпише акта и да получи екземпляр от него.
От изпратените с писмо рег.№39501/29.05.2008 г. на директора на ОДП-Плевен 2 броя заповеди на министъра на вътрешните работи – №Із-189/08.02.2007 г. и №Із-837/11.05.2007 г. – и заповед №609/22.03.2007 г. на директора на ОДП-Плевен, приложени на л.л.33-41 от делото, се установява, че началникът на РПУ Белене е упълномощен да издава наказателни постановления по ЗДвП, а актосъставителят И.Б. има правото да съставя актове по ЗДвП, поради което съдът приема, че наказателното постановление е издадено от компетентен орган, съответно АУАН е съставен от оправомощено лице. (Приложената на л.5 и л.6 от делото заповед на министъра на вътрешните работи от 2002 г. е неприложима в случая, тъй като касае предходен период, поради което съдът не я коментира.)
Жалбоподателят се явява в съдебно заседание и излага версия, според която на посочените в акта дата (28.12.2007 г.) и час (01:05) полицаите се намирали на тъмно място и не са му подавали сигнал за спиране. Обяснява, че документите му били поискани в деня на съставяне на АУАН – в началото на 2008 г., няколко дни след 28.12.2007 г. – без да е предупреден да ги носи в управлението и без тогава да е управлявал автомобил.
От разпита на тримата свидетели – И. Б., Л. П. и П. К. – се установява, че са очевидци на първото нарушение, изразяващо се в неспиране от страна на жалбоподателя на подаден ясен и видим сигнал от контролен орган със стоп-палка, като е използван и фенер за осветяването й. Изясни се, че полицаите са били на осветено място и че жалбоподателят спрял за момент близо до полицая, който подал сигнала, но после рязко тръгнал и след около 150 метра спрял пред дома си, където се и скрил. Изясни се още, че на 28.12.2007 г. полицаите не са извършили проверка на жалбоподателя, в това число не са му искали документите. Актосъставителят си спомня, че няколко дни след посрещането на Новата година извикал жалбоподателя в РПУ-Белене за съставянето на акт, но не е указвал на Х. да носи документите си в управлението. Нито един от свидетелите не можа да каже дали жалбоподателят е дошъл до управлението управлявайки МПС.
Свидетелите Б., П. и К. добросъвестно дават показанията си, последните са безпротиворечиви и съдът им дава вяра.
От така обсъдения доказателствен материал може да се направят следните изводи:
Версията на жалбоподателя за това, че не му бил подаден сигнал за спиране, противоречи на целия доказателствен материал, поради което съдът я отхвърля като невярна. Сигналът е бил даден от контролен орган със стоп-палка по образец, на осветено място, бил е ясен и възприет от жалбоподателя. Сигналът със стоп-палката е разпореждане, отправено от контролния орган чрез конклудентно действие. Жалбоподателят не е спрял, следователно не е изпълнил разпореждане на контролния орган, допуснал е нарушението по чл.103 от ЗДвП и правилно е санкциониран на осн. чл.175, ал.1, т.4 от ЗДвП за това, че не е изпълнил разпореждането на орган за контрол и регулиране на движението. Тук следва да се отбележи, че при издаване на НП наказващият орган е съобразил разпоредбата на чл.27, ал.2 от ЗАНН и правилно е определил наказанието по чл.175, ал.1, т.4 от ЗДвП около средата. Няма данни нарушението да е с по-голяма тежест от обичайната за този вид нарушения, а от друга страна жалбоподателят не представи каквото и да било доказателство за наличието на смекчаващи вината или отговорността му обстоятелства. Наложените наказания глоба в размер на 150,00 лв. и лишаване от право да управлява МПС за срок от 3 месеца биха способствали за постигане целите на административното наказание, визирани в чл.12 от ЗАНН – да се предупреди и превъзпита нарушителят към спазване на установения правен ред и се въздейства възпитателно и предупредително върху останалите граждани. Ето защо в тази част НП следва да бъде потвърдено.
Наказателното постановление в частта относно второто отбелязано нарушение, за което Х. е санкциониран – водачът не представя свидетелство за регистрация на МПС, СУМПС и контролен талон към последното – се явява незаконосъобразно и следва да бъде отменено по следните съображения:
Дори и действително на 28.12.2007 г. по време на проверката водачът да бе отказал да предостави въпросните документи на контролния орган, то това следваше изрично да се отбележи както в АУАН, така и в НП, и само в този случай санкцията за непредставянето им би могла да се наложи на осн. чл.175, ал.1, т.3 от ЗДвП. Посочването единствено на това, че водачът не представя документите, предполага неносене на последните (още повече, че като нарушена разпоредба е посочена тази на чл.100, ал.1, т.1 и т.2 от ЗДвП, според която водачът е длъжен да носи посочените документи), а санкцията за такова нарушение се налага на осн. чл.183, ал.1, т.1 от ЗДвП и тя е съвсем различна от тази по чл.175, ал.1, т.3 от ЗДвП. Изводът е, че е наложено наказание за нарушение, елементи от фактическия състав на което не са изложени в обстоятелствените части на АУАН и НП, а това от своя страна води до нарушаване правото на защита на Х., защото последният не е имал възможност да узнае както при съставяне на АУАН, така и при получаване на НП, какво нарушение е извършил, респ. срещу какви факти да се защитава. Отделно от това, по-важното в случая е, че по делото по безспорен и категоричен начин се установи, че на 28.12.2007 г. – датата, посочена от актосъставителя и наказващия орган като дата на всички описани нарушения – жалбоподателят не е имал разпореждане за представяне на документите си, респ. не е отказвал да ги представи. Такова разпореждане е получил на 05.01.2008 г., когато е отишъл в РПУ-Белене, за да му бъде съставен акт за неспирането. Тук може да се допълни, че дори и за датата 05.01.2008 г. деянието му – непредставяне на въпросните документи – не би осъществило състав на нарушение, след като няма никакви данни той тогава да е управлявал МПС – лицата, които са правоспособни водачи на МПС, не са длъжни постоянно да носят в себе си документи, които са длъжни да носят когато управляват МПС – а от друга страна Х. не е бил уведомен предварително, преди да отиде в РПУ-то, че следва да носи въпросните документи за проверка. Те са поискани от актосъставителя едва след като жалбоподателят вече се явил в управлението. 
С оглед горното единствено правилния извод е, че санкцията по чл.175, ал.1, т.3 от ЗДвП е наложена неправомерно, тъй като няма никакви доказателства на 28.12.2007 г. жалбоподателят да е извършил твърдяното нарушение по чл.100, ал.1, т.1 и т.2 от ЗДвП – неносене на посочените документи – а и се установи, че не е отказвал на 28.12.2007 г. да представи последните, тъй като не са били искани от контролния орган.
При този изход на процеса и предвид обстоятелството, че в частта относно наложеното на осн. чл.175, ал.1, т.3 от ЗДвП наказание жалбата на Х. се явява основателна, направените по делото разноски от бюджета на съда – изплатени пътни разноски на свидетелите от гр.Белене – следва да останат за сметка на държавата. 
Предвид всичко изложено, съдът

      Р Е Ш И:

ОТМЕНЯ на осн. чл.63, ал.1 от ЗАНН наказателно постановление №2/31.01.2008 г. на началника на РПУ гр.Белене В ЧАСТТА относно наложените на Б.Х. от с.Д., *, ЕГН *, на осн. чл.175, ал.1, т.3 от ЗДвП наказания глоба в размер на 100,00 лв. и лишаване от право да управлява МПС за срок от 3 месеца за допуснато нарушение на чл.100, ал.1, т.1 и т.2 от ЗДвП, като НЕЗАКОНОСЪОБРАЗНО;
ПОТВЪРЖДАВА на осн. чл.63, ал.1 от ЗАНН наказателното постановление в останалата му част като ЗАКОНОСЪОБРАЗНО.
Решението подлежи на касационно обжалване пред Административен съд гр.Плевен в 14-дневен срок от съобщението до страните, че е изготвено.

      РАЙОНЕН  СЪДИЯ: