п р и с ъ д а
№ ________

гр. ЛЕВСКИ,    08.02.  2008 год.

В ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд на   осми февруари   през две хиляди и осма година в открито съдебно заседание, в следния състав:

       ПРЕДСЕДАТЕЛ:СТОЙКА МАНОЛОВА
     		   ЧЛЕНОВЕ:
				         			          
на секретаря Ваня Димитрова в присъствието на районния прокурор Чавдар Мънев разгледа докладваното от съдия Манолова наказателно н.д.о.х. № 20064410200788  и на основание данните по делото и закона

П Р И С Ъ Д И :

	ПРИЗНАВА подсъдимия С.И., роден на **.**.**** г. в с.О., обл. П., живущ в гр.Л., ***, ЕГН ********** за ВИНОВЕН в това, че на **.**.**** г. в землището на с.А., обл. П. без да притежава ловен билет, в нарушение на чл.86, ал.1 – „Който убие или улови дивеч, без да притежава редовно заверен билет за лов или с билет за лов, но без разрешително за ловуване, или извън определеното в него място”, се наказва с глоба: за дребен дивеч – от 300 до 1000 лв., но не по – малко от трикратния размер на причинената щета; и ал..2 – „Който убие или улови дивеч в забранено за лов място или със забранени средства, се наказва с глоба: за дребен дивеч от 600 до 2000 лв., но не по – малко от трикратния размер на причинената щета” от Закона за лова и опазване на дивеча в забранено време - 07.01.2006 г. и забранено място – землището на с.А., обл. П., убил дребен дивеч – два бр. женски фазани на стойност 200 лв. и един брой див заек на стойност 200 лв., или всичко на обща стойност 400 лв., поради което и на основание чл. 237, ал.2 от НК, във вр. с чл.86, ал.1 и ал.2 от ЗЛОД и чл.54 от НК го ОСЪЖДА на ГЛОБА в полза на държавата в размер на СТО ЛЕВА.
	На основание чл.37, т.7 от НК ЛИШАВА С.И. от упражняване право на ловуване за срок от ШЕСТ МЕСЕЦА.
	ОСЪЖДА подсъдимия С.И. със снета по делото самоличност да заплати направените по делото разноски в размер на 60 лв.
	ПРИСЪДАТА подлежи на жалба и протест пред ПОС в 15 – дневен срок от днес.

						ПРЕДСЕДАТЕЛ:

М О Т И В И  по НОХД 2006441020788

	Обвинението против С.И., роден на **.**.**** год. в с.О., обл. П., живущ в гр. Л., ул. „К. и М.”№*, вх. *, ап.**, ***, ЕГН **********, е по чл. 237 ал.2 от НК във вр. с чл. 86 ал.1 и ал.2 от ЗЛОД, за това, че на 07.01.2006 г. в землището на с. А., обл. П., макар и да притежавал редовен билет, в нарушение на чл. 86 ал.1- „Който убие или улови дивеч, без да притежава редовно заверен билет за лов или с билет за лов, но без разрешително за ловуване, или извън определеното в него място, се наказва с глоба:
1.	за дребен дивеч – от  300 до 1000 лв., но не по-малко от
 трикратния размер на причинената щета; и ал.2 – Който убие или улови дивеч в забранено за лов време, в забранено за лов място или със забранени средства, се наказва с глоба:
1.	за дребен дивеч – от 600 до 2000 лв., но не по-малко от
трикратния размер на причинената щета” от Закона за лова и опазване на дивеча, в забранено време – 07.01.2006 г. и забранено място – землището на с. А., обл. П., убил дребен дивеч – два броя женски фазани на стойност 200 лв. и 1 брой див заек на стойност 200 лв., всичко на обща стойност 400 лв. престъпление по чл. 237 ал.2 от НК във вр. с чл. 86 ал.1 и ал.2 от НК вр. с чл. 86 ал.1 и ал.2 от ЗЛОД.
	Подсъдимият е получил препис от обвинителния акт, разбира обвинението, дава обяснения и не признава вината си.
	Съдът като прецени събраните по делото доказателства, приема за установено от фактическа страна следното:
	На 07.01.2006 год. Подсъдимият С.И.излязъл на разходка с ловните си кучета. Отишъл в землището на с. А., обл. П.. Там подсъдимият в забранено време и на забранено място съгласно разпоредбите на Закона за лова и опазване на дивеча, прострелял със законно притежаваната от него ловна пушка, два броя женски фазани и един брой див заек, които сложил в раницата си. След това тръгнал към паркирания наблизо негов собствен лек автомобил.
	В близост до автомобила му била извършена проверка от свидетеля В.К. и свидетелят Г. Я.– ръководител на Ловно рибарско сдружение гр. Л.. При проверката било констатирано, че подсъдимият И. имал в раницата си два броя женски фазани и един брой див заек.  
	От заключението на вещото лице по назначената съдебно –оценителна експертиза е видно, че стойността на два броя фазани е 200 лв.,  стойността един брой див заек е 200 лв., а общата стойност на дивеча е 400 лв.
	Експертизата е компетентно изготвена, не е оспорена от страните по делото, поради което и приета от съда.  
	Така описаната и възприета от съда фактическа обстановка се установява от обясненията на подсъдимия, разпитаните по делото свидетели, заключението на съдебно-оценителната експертиза и приложените към делото писмени доказателства, присъединени към доказателствата по делото на основание чл. 283 от НПК.
	От показанията на разпитания свидетел К. се установява, че в началото на м. януари 2006 г. са се прибирали към гр. Левски и са видели колата на С.И.– подсъдимия. И друг път са имали сигнали че е ходил там – в ловно рибарската дружинка на с. А.. Свидетелите са спрели, изчакали, подсъдимият се появил и в раницата му имало един заек и два женски фазана.
	Според показанията на свидетеля, има план за ловния район на дружеството, утвърден от Министерство на земеделието, който е бил в сила към момента на извършване на деянието.
 	Подсъдимият не е имал покана от дружинката в с. А. за лов там, нито е представил бележка за водоплаващ дивеч. Освен това и ловът по това време бил забранен.
	Подсъдимият е имал ловен билет, носел е и оръжие. 
	Установява се от показанията на свидетеля, че по заека е имало кръв, която е била свежа.
	От показанията на свидетеля Г.Я. се установява, че е щатен ръководител в ЛРД.  В деня, когато са се връщали със свидетеля К. от гр. Ловеч, са видели колата на подсъдимия. Малко след това са се появили две кучета, а след това се появил и подсъдимият И..
	Раницата на подсъдимия се намирала в колата до свидетеля Г.Я.. По молба на подсъдимия отишли първо до дома на И., след което – и в полицията.
	Свидетелят поискал от подсъдимия раницата, последният я е дал, свидетелят е отворил раницата и оттам извадил два фазана и един заек, по които е имало кръв.
	От показанията на свидетеля А.И.се установява, че работи в ДЛ Плевен като горски стражар. Преди около две години са го извикали свидетелите Я. и К., че са хванали нарушител. Отишли в полицията, оказало се, че е С.И.. В него имало 2 фазана и един заек. Съставил акт, който е бил съставен по свидетелски показания на две лица. Актът е бил за 2 броя фазани и 1 брой див заек.
	Показания е дал и свидетелят П. П.. Същият работи в РПУ Левски, в дежурната отишъл В.К. и донесли един брой заек и два броя фазани, повикали дежурния дознател.
	Свидетелите са без родство с подсъдимия, в този смисъл са незаинтересовани от изхода на делото. Дават добросъвестно показанията си, които кореспондират със събраните по делото доказателства. Освен това от събраните по делото доказателства не се установи свидетелите да са в конфликтни отношения с подсъдимия, поради което съдът счита, че следва да даде вяра на показанията им.
	Възражението на защитата на подсъдимия е, че не е установен деня на деянието, тъй като свидетелят К. в показанията си заявил, че сигурно е било на 5 или 06.01.2006 г., като показанията на свидетеля Я. били в същата насока и че РП Левски неизвестно как е установила, че подсъдимият бил на забранено време и на забранено място на лов, като не е посочено кои са били разрешените време и място.
	Съдът не споделя това становище. Изискването на НПК за съставяне на обвинителен акт, съгласно разпоредбата на 246 от НПК, е в обвинителния акт да се посочат престъплението, което е извършено от обвиняемия, времето, мястото и начинът на извършването му. 	 
	В случая съдът приема, че реквизитите, изискуеми от закона за съставяне на обвинителен акт са налице - посочени са както  времето, така и мястото та извършване на деянието. Фактът, че свидетелят К. не си спомня точно датата, с оглед на изминалия период от време, не е основание да се приеме, че обвинителният акт не отговоря на изискванията на закона, още повече, че и двамата свидетели свързват инкриминираната дата с конкретен повод на посещение в гр. Ловеч – погребението на С. П.. Няма противоречия в показанията на двамата свидетели във фактите. Освен това, съдът приема за безспорно установена датата на извършване на деянието, с оглед на писмените доказателства, присъединени на основание чл. 283 от НПК към доказателствата по делото, а именно – 07.01.2008 г.
	  Съдът не споделя и становището на защитника на подсъдимия, че в постановлението за привличане на И. в качеството на обвиняем от 18.12.2006 г., е отбелязано, че подзащитният й се е явил в присъствието на защитник, но нямало подпис на такъв. 
	От постановлението за привличане на обвиняем от 18.09.2006 г., приложен към делото, е видно, че С. И. е привлечен в качеството на обвиняем за престъпление по чл. 237 ал.2 от НК във вр. с чл. 86 ал.1 и ал.2 от Закона за лова, като никъде в постановлението не е отбелязано, че обвиняемият се е явил със защитник, напротив – самият той с подписа си е декларирал на основание чл. 55 ал.1 изр. последно от НПК, че се отказва от правото си на защитник. 
	Защитникът на подсъдимия твърди, че протоколът за изземване е изготвен при абсолютно нарушаване на правата на подзащитния й, даже  и свидетелят Я. бил заявил, че самият той е дръпнал раницата от ръцете на подсъдимия, започнал е да рови в нея, а отделен бил въпросът дали има право да го прави. 
   	Следва да се отбележи, че към делото няма представен протокол за изземване, а към писмените доказателства от досъдебното производство е приложен протокол за доброволно предаване на 1 бр. заек 2 бр. фазани, подписан от подсъдимия. В същия протокол обясненията на И. са, че предава,  „днес убитите от мен фазани и заек” и пояснява мястото, където ги е убил, а именно по канала за Каменския язовир, близо до ЖП линията за Асеновци. 
	Що се отнася до правата на свидетеля Я.,оспорени от защитника на подсъдимия, е приложена длъжностна характеристика. Съгласно длъжностната характеристика на длъжността „Ръководител – специалист по лова и риболова”, съвместена с „ловен надзирател”, заемана от Г.Я., приложена към делото, е видно, че в правомощията на същия са включени: проверка на всички документи за лов и риболов; проверка на личния багаж на ловуващите лица; проверка на превозните средства, преминаващи през ловните райони на сдружението, задържане вещите предмет на нарушение, както и вещите, послужили за неговото извършване. 
	Свидетелите по делото – К. и Я. са категорични, че по убитите животни, предмет на делото е имало кръв – били са отстреляни.     
  	  От събраните по делото писмени доказателства, неоспорени от страните по делото, съдът приема за безспорно установено, че на 07.01.2007 г. в землището на с. А. не е имало разрешение за групов лов, като съгласно ЗЛОД ловът на диви зайци през този период е забранен. Ловът на див заек е разрешен в периода 01.10.до 31.12.
	Ловът на местен дивеч – какъвто е фазанът и дивият заек може да се осъществява само групово по утвърден план и график, като групата се състои от 3 до 20 ловци. Ловецът С.И. не е имал писмено разрешително за лов на фазан и див заек и не е притежавал редовно заверен билет за лов.
От така изложената и възприета от съда фактическа обстановка е видно, че с деянието си подсъдимият е осъществил от обективна и субективна страна състава на чл. чл. 237 ал.2 от НК във вр. с чл. 86 ал.1 и ал.2 от НК вр. с чл. 86 ал.1 и ал.2 от ЗЛОД.
На 07.01.2006 г. в землището на с. А., обл. Плевен, подсъдимият И., макар и да притежавал редовен ловен билет, в нарушение на чл. 86 ал.1 от Закона за лова и опазване на дивеча, в забранено време – 07.01.2006 г. и забранено място – землището на с. А., обл. Плевен, убил дребен дивеч – два броя женски фазани и един брой див заек на стойност 200 лв., всичко на обща стойност 400 лв. 
	От субективна страна деянието е извършено при форма на вината пряк умисъл–деецът е съзнавал обществено опасния характер на деянието, предвиждал е неговите обществено опасни последици и е искал тяхното настъпване.
	Причини за извършване на деянието са неспазване на установения в страната правов ред.
	При определяне вида и размера на наказанието, което следва да се наложи по отношение на подсъдимия, съдът взе предвид чистото му съдебно минало, съдействието, което е оказал на органите на съдебното и досъдебно производство за разкриване на обективната истина. Съдът съобрази степента на обществена опасност на дееца, доброто му процесуално поведение, причините и мотивите за извършване на престъплението. 
Предвид изложеното, съдът определя наказанието по отношение на подсъдимия  при превес на смекчаващите отговорността и вината обстоятелства и го осъжда при втората алтернатива на наказанието, предвидено в закона, а именно – глоба в полза на държавата в минималния, предвиден в закона в размер от 100 лв.
	Следва да бъде приложена и императивната разпоредба на чл. 237, според която съдът следва да лиши подсъдимия от право по чл. 37 ал.1 т.7, поради което съдът лишава С.И. от упражняване право на ловуване за срок от шест месеца.
	При този изход на делото следва подсъдимият да бъде осъден да заплати направените по делото разноски в размер на 60 лв.  
	Водим от горното, съдът постанови присъдата си.

  

				ПРЕДСЕДАТЕЛ: