Р  Е  Ш  Е  Н  И  Е

№					     08.05.2008 г.			               гр.Левски

В  ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд			                     ІІІ наказателен състав
на 08.04.2008 г.
в публичното заседание в следния състав:

 	                                                                         Председател: Евгения Рачева
                      
секретар Свилен Александров
като разгледа докладваното от съдия Рачева
а.н.д.  № 20074410200082 по описа за 2007 г.
и на основание данните по делото и закона, за да се произнесе, взе предвид следното:

Производството е по реда на чл.59 и следващите от ЗАНН. 
С наказателно постановление №2363/29.11.2006 г. на началника на РПУ гр.Левски, на И.П. от гр.Л., *, ЕГН *, са наложени административните наказания глоба в размер на 20,00 лв. на осн. чл.183, ал.2, т.3 от ЗДвП и глоба в размер на 100,00 лв. на осн. чл.179, ал.2, във вр. с ал.1, т.5, пр.5 от ЗДвП за това, че на 15.11.2006 г. около 13:25 часа в гр.Левски, на кръстовище ул.„Хр.Ботев” и ул.”Н.Вапцаров”, управлява л.а. с рег. № * като нарушава зоната на пътен знак Б2 и отнема предимство на правилно движещия се лек автомобил, като прави ПТП с материални щети – нарушение на чл.6, т.1 от ЗДвП и чл.20 от ЗДвП – и на осн. чл.3, ал.1, т.13 от Наредба № І-139 на МВР са му отнети 7 контролни точки, а на осн. чл.3, ал.2 от същата наредба са му отнети 3 контролни точки.
Недоволен от така издаденото наказателно постановление (НП) е останал жалбоподателят И. П., който го обжалва и моли съда да го отмени като незаконосъобразно. Твърди, че: не е налице съставомерно деяние; не е налице каквато и да е форма на вина; фактическата обстановка е отразена невярно.
Ответникът не изпраща представител в с.з. и не изразява становище по жалбата. 
Съобразявайки събраните по делото доказателства и становищата на страните, съдът намира за установено следното:
С оглед датата на връчване на наказателното постановление на П.– 26.01.2007 г. – и датата на депозиране на жалбата му пред наказващия орган– 31.01.2007 г., видно от пощенското клеймо на плика, с който е изпратена (л.5 от делото) – съдът счита, че последната е подадена в срока по чл.59, ал.2 от ЗАНН, поради което се явява допустима и следва да бъде разгледана. 
Разгледана по същество, жалбата е основателна.
Акт за установяване на административно нарушение (АУАН) №2363 е съставен на 15.11.2006 г. от М.А., на длъжност мл.автоконтрольор при РПУ-Левски, срещу И.П. за това, че последният на 15.11.2006 г. около 13:25 часа в гр.Левски, на кръстовището с ул.„Хр.Ботев” и ул.”Н.Й.Вапцаров”, управлявайки л.а. с рег. № *, нарушава зоната на пътен знак Б2 и отнема предимството на правилно движещия се лек автомобил „А.” с рег.№*, като прави ПТП с материални щети – нарушение на чл.6, т.1 от ЗДвП.
Жалбоподателят е подписал акта без да напише обяснения или възражения и е получил екземпляр от същия. 
Актът е съставен в присъствието на очевидеца на нарушението Ц. А., който е другият участник в ПТП-то.
Жалбоподателят не оспорва компетентността на актосъставителя и на наказващия орган. Служебно известно на съда е, че началникът на РПУ е упълномощен да издава наказателни постановления по ЗДвП, а актосъставителят А., който е мл.автоконтрольор, има правото да съставя актове по ЗДвП (това се установява и от приложените на л.60 и л.61 от делото заповеди на министъра на вътрешните работи), поради което съдът приема, че наказателното постановление е издадено от компетентен орган, съответно АУАН е съставен от оправомощено лице.  
Видно от писмо рег.№1132/20.02.2007 г. на РПУ-Левски и приложението към него (л.41 и л.42 от делото), по случая е бил съставен протокол за ПТП, в който актосъставителят е направил схема на последното, на която е отразил виждането си за това как е настъпило ПТП-то.
В съдебно заседание жалбоподателят дава обяснения, според които пътувал в автомобила си със свидетеля В. М., а след него в друг автомобил пътувал свидетелят С. А.. Твърди, че при наближаване на кръстовището, образувано от улиците „Христо Ботев” и „Н.Й.Вапцаров”, спрял на знака „Стоп”, след което потеглил бавно, изнесъл се в кръстовището, за да получи видимост наляво и надясно, и, след като забелязал отдясно приближаващия се автомобил, спрял веднага в собствената си лента за движение, без да пресича осовата линия по перпендикулярната за него улица. Другият водач бил с автомобил, чийто волан бил разположен от дясната страна. Без дори да има съприкосновение между двата автомобила,   движещия се по ул.”Н.Й.Вапцаров” автомобил подминал автомобила на жалбоподателя и, отнасяйки се вдясно по поляната, напуснал платното, в което се движел.
Версията на жалбоподателя се потвърждава от показанията на свидетелите В. М. и С. А., които са очевидци на случилото се.
От показанията на свидетеля М. А. се установява, че същият не е очевидец на ПТП-то, но след разговор с двамата водачи е направил извода, че жалбоподателят не е бил спрял на знака „Стоп” и е отнел предимството на правилно движещия се автомобил „А.”. Пояснява, че удар между двата автомобила не е имало, но поради преминаването на „А.”-то вдясно по поляната, от пръстта и от някакъв знак, през който е минал, този автомобил бил получил повреди по бронята си. Изясни се също така, че при пристигането на свидетеля А. на мястото на ПТП-то, автомобилът на жалбоподателят вече се намирал от другата страна на кръстовището. Според жалбоподателя първите полицаи, които пристигнали на място, му казали да изнесе автомобила си от кръстовището. Въпросните полицаи – В. С. и И. И. – също бяха разпитани по делото, но имаха бегли спомени от случая и не можаха да се сетят дали жалбоподателят в тяхно присъствие е премествал автомобила си. И двамата бяха категорични, че не са вземали отношение по въпроса кой от участниците в ПТП-то е виновен. Свидетелят С. обаче си спомни, че воланът на другия водач се намирал от дясната страна. 
Видно от изпратената с писмо рег.№5510/12.12.2007 г. на ОДП-Плевен справка с наложени наказания по ЗДвП (л.58 и л.59 от делото), другият водач, участвал в ПТП – Ц.А., ЕГН * – е станал правоспособен водач на МПС на 09.10.2006 г., т.е. малко повече от месец преди произшествието.
Тъй като от основно значение за установяване на истината по делото бяха въпросите било ли е необходимо жалбоподателят да навлезе в кръстовището по ул.”Н.Й.Вапцаров”, за да получи видимост наляво и надясно и ако да – колко е било необходимо да навлезе, съдът назначи експертиза.
От заключението на вещото лице Г. се установява, че жалбоподателят не е имал никаква видимост наляво и надясно при спиране на знака Б2, и че за да има такава и от двете страни по ул.”Н.Й.Вапцаров” е трябвало да се придвижи около 7 метра напред от знака „Стоп” и почти да навлезе в лявата лента на въпросната улица, която е широка 9 метра. Заключението не е оспорено от страните по делото и съдът го приема като обективно, вярно и компетентно. 
Съдът счита, че се събраха достатъчно доказателства за разкриване на обективната истина, и че без разпит на свидетеля А. обстоятелствата по делото се изясниха (свидетелят А. не беше поискан за разпит от страна на наказващия орган, но бе направен опит от съда да го призове по делото в качеството на свидетел – установи се, че А. се намира за дълъг период от време в чужбина). Следва да се има предвид, че разпитът на А. няма да допринесе за някакви други изводи, тъй като този свидетел е участник в ПТП-то и съдът не би могъл да кредитира като обективни показанията му, с които би се опитал да оневини поведението си и да прехвърли вината на другия участник в ПТП-то. По делото са събрани достатъчно показания от безпристрастни свидетели (следва да се отбележи, че няма съществени разминавания в показанията на разпитаните свидетели – всички бяха добросъвестни и обективно излагаха спомените си за случая – поради което съдът им дава вяра, като отчита факта, че твърдението на актосъставителя А., който не е очевидец, за механизма на произшествието и вината на жалбоподателя представлява негово умозаключение, което подлежи на проверка чрез доказателствата по делото) и при техния анализ поотделно и в съвкупност с целия доказателствен материал по делото, съдът достигна до следните изводи:
Жалбоподателят е спрял на знака „Стоп” и бавно е навлязъл в кръстовището, за да получи видимост наляво и надясно. Спрял е веднага, и то без да пресича осовата линия по ул.”Н.Й.Вапцаров”, щом е забелязал приближаващия отдясно автомобил „А.”. Последният е бил с десен волан (по този въпрос няма никакъв спор – всички свидетели с ясни спомени относно волана твърдят, че се е намирал отдясно, вкл. и полицаят С.). Дясното място на водача на „А.”-то, в комплекс с факта, че А. е бил неопитен млад шофьор, са попречили на последния да направи правилна преценка на пътната обстановка, и, възприемайки леко навлезлия в кръстовището автомобил на П., А. явно не е могъл да прецени, че е имало достатъчно място да премине през кръстовището, движейки се в собствената си лента за движение, а е решил, че жалбоподателят му препречва пътя, поради което е излязъл от пътното платно, като е преминал пред П. и продължил вдясно по поляната. 
При така изяснената фактическа обстановка съдът счита, че жалбоподателят не е допуснал нарушение на ЗДвП. Той не е нарушил зоната на пътен знак Б2, не е отнел предимство на другия водач и не е виновен за настъпилите по автомобила на А. имуществени вреди. Отделно от това следва да се отбележи, че наказващият орган при издаване на НП е допуснал и други закононарушения, а именно: за едно и също деяние е санкционирал два пъти жалбоподателя. Следва да се има предвид обстоятелството, че когато се нарушава зоната на пътен знак Б2, без да е създадена непосредствена опасност за движението и без да е причинено ПТП, водачът подлежи на санкция по чл.183, ал.2, т.3 от ЗДвП, а когато е създадена опасност или е причинено ПТП в резултат на неспазване на този знак – водачът подлежи съответно на санкция по чл.179, ал.1 или чл.179, ал.2 от ЗДвП, т.е. не може за нарушение на пътен знак Б2 водачът да бъде санкциониран и по чл.183, ал.2, т.3 от ЗДвП, и по чл.179 от ЗДвП. Нещо повече, като нарушена разпоредба на закона наказващият орган е посочил и чл.20 от ЗДвП, но в обстоятелствената част на НП не е посочил кои са действията на жалбоподателя, с които той е осъществил и състава на чл.20 от ЗДвП (въпросната разпоредба съдържа много правила за поведение, които водачът е длъжен да спазва). По този начин е ограничено правото на защита на П., тъй като за последния (както и за съда) не става ясно какво нарушение на закона му се вменява, а и за такова нарушение не му е съставен АУАН (според АУАН жалбоподателят е извършил единствено нарушение на чл.6, т.1 от ЗДвП).
С оглед всичко изложено съдът счита, че наказателното постановление е незаконосъобразно и следва да бъде отменено. При този изход на процеса и на осн. чл.84 от ЗАНН, във вр. с чл.190, ал.1 от НПК направените по делото разноски следва да останат за сметка на държавата. Адв.М. в последното съдебно заседание е поискала съдът да присъди на жалбоподателя и направените от последния по делото разноски, но следва да се отбележи, че в настоящото производство е недопустимо съдът да се произнася по този въпрос – жалбоподателят може след приключване на съдебното производство с влязъл в сила съдебен акт да предяви искането си по реда на Закона за отговорността на държавата и общините за вреди, което следва да му бъде указано на осн. чл.3 от ЗОДОВ. 
Предвид горното, съдът

Р   Е   Ш    И :

ОТМЕНЯ на основание чл.63, ал.1 от ЗАНН наказателно постановление №2363/29.11.2006 г. на началника на РПУ гр.Левски, с което на И.П. от гр.Л., *, ЕГН *, са наложени административните наказания глоба в размер на 20,00 лв. на осн. чл.183, ал.2, т.3 от ЗДвП и глоба в размер на 100,00 лв. на осн. чл.179, ал.2, във вр. с ал.1, т.5, пр.5 от ЗДвП за това, че на 15.11.2006 г. около 13:25 часа в гр.Левски, на кръстовище ул.„Хр.Ботев” и ул.”Н.Вапцаров”, управлява л.а. с рег. № * като нарушава зоната на пътен знак Б2 и отнема предимство на правилно движещия се лек автомобил, като прави ПТП с материални щети – нарушение на чл.6, т.1 от ЗДвП и чл.20 от ЗДвП – и на осн. чл.3, ал.1, т.13 от Наредба № І-139 на МВР са му отнети 7 контролни точки, а на осн. чл.3, ал.2 от същата наредба са му отнети 3 контролни точки.
ДА СЕ УКАЖЕ на П., че след приключване на съдебното производство с влязъл в сила съдебен акт, може да предяви искането си за направените в хода на производството деловодни разноски по реда на Закона за отговорността на държавата и общините за вреди.
РЕШЕНИЕТО подлежи на касационно обжалване пред Административен съд гр.Плевен в 14-дневен срок от съобщението до страните, че е изготвено.

        РАЙОНЕН  СЪДИЯ: