Р  Е  Ш  Е  Н  И  Е

№					     07.05.2008 г.			               гр.Левски

В  ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд			                     ІІІ наказателен състав
на 01.04.2008 г.
в публично заседание в следния състав:
 	                                                                         Председател: Евгения Рачева
секретар Свилен Александров
като разгледа докладваното от съдия Рачева
а.н.д.  № 20074410200516 по описа за 2007 г.
и на основание данните по делото и закона, за да се произнесе, взе предвид следното:
Производството е по реда на чл.59 и следващите от ЗАНН.
С наказателно постановление №96/07.02.2005 г. на началника на РПУ гр.Левски, на Л.К. от гр.С., *, ЕГН *, са наложени административните наказания глоба в размер на 300,00 лв. и лишаване от право да управлява МПС за срок от 24 месеца на осн. чл.174, ал.3 от ЗДвП (в редакцията на закона преди изменението от бр.51/07г. на ДВ), глоба в размер на 10,00 лв. на осн. чл.183, ал.1, т.1 от ЗДвП и глоба в размер на 10,00 лв. на осн. чл.185 от ЗДвП за това, че на 01.02.2005 г. около 17:00 часа в с.Стежерово, при управление на л.а. с рег. № * се движи с несъобразена скорост с пътните условия, в следствие на което се удря в крайпътно дърво и става причина за ПТП, след което отказва да бъде изпробван за наличие на алкохол с техническо средство, отказва и кръвна проба, не представя свидетелство за управление на МПС и контролен талон – нарушения на чл.6, т.2 от ЗДвП, чл.100, т.1 от ЗДвП и чл.157, ал.1 от ЗДвП.
Недоволен от така издаденото наказателно постановление е останал жалбоподателят Л. К., който го обжалва. Моли съда да прекрати административнонаказателното производство, тъй като нарушението му е покрито с давност – актът за установяване на административно нарушение е от 01.02.2005 г. Твърди, че е налице случайно деяние, тъй като ПТП-то е в резултат на внезапно появил се заледен участък от пътя и наличието на движещ се срещу него ТИР, който също попаднал в заледения участък и се пързалял. Твърди, че, за да избегне удара, се принудил да предприеме маневра надясно, в резултат на което се блъснал в крайпътно дърво. Твърди, че възникналите в резултат на ПТП-то вреди по колата са минимални, а на него и на возещия се до него приятел нямало телесни повреди, освен леки одрасквания. Счита, че е действал при крайна необходимост. Счита също така, че деянието му е амнистирано от закона, тъй като наказателното постановление му е връчено след две години и шест месеца, а акт за произшествието не му бил връчван. Моли да му бъдат отменени наложените глоби и наказанието лишаване от право да управлява МПС, още повече че няма друга професия, освен шофьорската, поради което тричленното му семейство ще бъде обречено на глад.
Ответникът не се представлява в с.з. и не изразява становище по жалбата.
Съобразявайки събраните по делото доказателства и становищата на страните, съдът намира за установено следното:
Върху наказателното постановление не е отразена датата на връчването му на жалбоподателя, поради което съдът приема, че като е изпратил жалбата си на 30.07.2007 г. (видно от пощенското клеймо на плика, с който е изпратена – л.8 от делото), К. е спазил 7-дневния срок по чл.59, ал.2 от ЗАНН. 
При разглеждането й съдът съобрази следното:
Акт за установяване на административно нарушение (АУАН) №96 е съставен на 01.02.2005 г. от ст.с-т Ю.М., на длъжност мл.автоконтрольор при РПУ-Левски, срещу Л.К. за това, че последният на 01.02.2005 г. около 17:00 часа в с.Стежерово като водач на л.а. с рег. № * се движи с несъобразена скорост с пътните условия, изгубва контрол над автомобила и се удря в крайпътно дърво, в следствие на което возещият се на предната седалка на автомобила В.Г. е леко ранен, закаран в ЦСМП гр.Свищов и настанен в болницата под наблюдение; водачът отказва да бъде изпробван за наличие на алкохол в кръвта с техническо средство Алкомер, и отказва протокол за медицинско изследване; при проверката не представя свидетелство за управление на МПС и контролен талон – нарушения на чл.20, ал.2, чл.100, ал.1 и чл.157, ал.1 от ЗДвП.
Актът е съставен в присъствието на очевидеца на твърдените нарушения М.А., който е подписал акта в качеството на свидетел.
Жалбоподателят е подписал акта, като срещу обяснения и възражения е записал „не мога да го прочета!”, и е получил екземпляр от същия. 
Жалбоподателят не оспорва компетентността на актосъставителя и на наказващия орган. Служебно известно на съда е, че началникът на РПУ е упълномощен да издава наказателни постановления по ЗДвП, а актосъставителят М. има правото да съставя актове по ЗДвП (това се установява и от приложените на л.6 от делото заповеди на министъра на вътрешните работи), поради което съдът приема, че наказателното постановление е издадено от компетентен орган, съответно АУАН е съставен от оправомощено лице.  
Жалбоподателят се явява в едно от съдебните заседания и дава обяснения, които кореспондират с изложеното от него в жалбата му относно пътната обстановка и причината за ПТП-то, като допълва, че се е движил с около 70 км/ч. Признава, че отказал да даде кръвна проба в болницата в Свищов, а няма спомен за това дали е отказвал да го изпробват с техническо средство; твърди, че талонът и свидетелството за управление на МПС били останали в колата му, поради което не могъл да ги представи по време на проверката; заявява, че полицаите му писали акт, но не могъл да го прочете, защото нямал очила – на уточняващия въпрос на съда обаче поясни, че наблизо вижда без очила, а надалеко – не.  
Видно от писмо рег.№7584/05.11.2007 г. на РПУ-Левски (л.24 от делото), на К. не му е бил издаден талон за кръвна проба. 
Видно от изпратения с писмо рег.№7228/22.10.2007г. на РПУ-Левски копие от протокол за медицинско изследване (л.21 и л.22 от делото), К. е отказал да му бъде взета кръв. От този протокол се установява още, че жалбоподателят е съобщил на лекаря, че е употребил 2-3 бири към 11:30 часа на 01.02.2005 г. Отразено е също така, че К. е възбуден, с нарушена координация и с мирис на алкохол. 
Актосъставителят и свидетел по делото Ю. М. потвърждава констатациите, отразени в съставения акт. Допълва, че: още на мястото на ПТП изискали от жалбоподателя свидетелството му за управление на МПС и контролния талон, но К. не ги представил; жалбоподателят бил много пиян, карал се с полицаите, налитал на бой; К. отказал да бъде изпробван на мястото на ПТП с техническо средство, а след като бил откаран в ЦСМП в гр.Свищов отказал там и кръвна проба; участъкът, където станало ПТП-то, бил заледен; пред полицаите К. нищо не обяснил за наличие на насрещно движещ се ТИР непосредствено преди удара в дървото; возещият се в автомобила на жалбоподателя пътник след удара се намирал извън автомобила и едва не бил умрял; преди да му бъде съставен акт, К. избягал от болницата в гр.Свищов, но бил открит от полицаите след около 40 минути и заведен в РПУ-Свищов, където му съставили акта. Свидетелят А. също потвърждава изложената в АУАН фактическа обстановка.
Свидетелите М. и А. добросъвестно дават показанията си, последните са безпротиворечиви и съответни на АУАН и протокола за медицинско изследване, поради което съдът им дава вяра.
Изложената от жалбоподателя версия не се доказа в хода на съдебното следствие. Дори и от разпита на свидетеля Г., който е пътувал в автомобила, управляван от К., се установява, че не е имало друг автомобил, който да се е движил срещу жалбоподателя непосредствено преди удара в дървото. След този удар свидетелят Г. (както и самият той заяви) е изпаднал в безсъзнание, поради което не можа да даде други показания от значение за делото.
От така обсъдения доказателствен материал може да се направят следните изводи:
Деянието на Кл. не е погасено по давност – АУАН е съставен в деня на нарушението, а НП е издадено месец и шест дни след издаване на АУАН, т.е. издадено е в срока по чл.34, ал.3 от ЗАНН. Не е изтекла и давността по чл.82, ал.1 от ЗАНН – за изпълнение на наказанията – тъй като, предвид обстоятелството, че НП не е влязло в сила, тя не е започвала да тече.
АУАН и НП вярно отразяват допуснатото от К. нарушение. Именно несъобразената с пътните условия скорост е причина той да изгуби контрол над управлявания от него автомобил и да се удари в крайпътното дърво. Установи се, че пътят е бил проходим, но предвид метеорологичните условия, е имало сняг и заледени участъци, които са предпоставяли движение с по-ниска скорост. В тази връзка не може да се приеме за основателен довода на К., че се касае за случайно деяние – той е бил длъжен и е могъл да предвиди, предвид зимната обстановка, че по пътя има заледени участъци. Жалбоподателят не е действал и при условията на крайна необходимост, тъй като не е имало друг автомобил, сблъсък с който К. да се е опитал да предотврати. Отделно от това следва да се отбележи, че с издаденото НП на жалбоподателя не е потърсена отговорност за ПТП-то, а за три други нарушения, които подробно са описани и в АУАН, който му е бил връчен (противно на голословното твърдение на К.), и в НП – отказа да бъде изпробван за алкохол, непредставянето на свидетелство за управление на МПС и непредставянето на контролен талон.
Следва да се отбележи, че в АУАН не е посочено изрично, че е нарушена разпоредбата на чл.6, т.2 от ЗДвП, но в обстоятелствената част на акта подробно е описано нарушението на К. в тази връзка, поради което съдът приема, че не е ограничено правото на защита на жалбоподателя. Липсва и издаден талон за медицинско изследване, но по делото безспорно и категорично се доказа, че К. е отказал както проверка с техническо средство, така и вземането на кръвна проба (самият жалбоподател призна в с.з., че не е дал съгласие да му бъде взета кръв).
Жалбата на К. относно наложените му наказания за допуснатите нарушения по чл.100 и по чл.157 от ЗДвП не следва да бъде разглеждана предвид обстоятелството, че за тези нарушения на основание чл.183, ал.1, т.1 от ЗДвП и чл.185 от същия закон са му наложени наказания глоба в размер на 10,00 лв. за всяко едно от нарушенията и съдебното производство по жалбата на К. против наказателното постановление в тези му части следва да бъде прекратено, тъй като е недопустимо съгласно чл.59, ал.3 от ЗАНН. 
Видно от доказателствата по делото, не са налице пропуски в процедурата по установяване на нарушението, изразяващо се в отказ от страна на К. да му бъде извършена проверка за употреба на алкохол.
От всичко изложено може да се направи извода, че по време на проверката и съставянето на акта са спазени законовите разпоредби, и, след като жалбоподателят е извършил нарушението, визирано в АУАН и НП, като е отказал да бъде изпробван за употреба на алкохол, К. подлежи на съответно наказание. 
Жалбоподателят твърди, че е професионален шофьор и че издържа тричленно семейство, но не е представил каквото и да било доказателство в подкрепа на твърдението си. По делото са налице единствено отегчаващи вината и отговорността на К. обстоятелства – последният е имал лошо поведение по време на проверката, извършвана от контролните органи – налитал е на бой, карал се е с полицаите; опитал се е да осуети провеждането на административнонаказателно производство срещу себе си – избягал е от болницата преди да му бъде съставен АУАН; управлявал е автомобила след употреба на алкохол; причинил е ПТП, в резултат на което пътуващият до него свидетел Г.едва не е починал. 
Съдът счита, че за извършеното от К. нарушение правилно е бил приложена разпоредбата на чл.174, ал.3 от ЗДвП, действала към момента на извършване на деянието. Като се има предвид, обаче, обстоятелството, че за въпросното нарушение според сега действащата разпоредба на закона максималният срок за лишаване от право да се управлява МПС е 18 месеца, съдът счита, че срокът на наказанието лишаване от право да управлява МПС следва да се намали от 24 месеца на 18 месеца. В този смисъл следва да се измени наказателното постановление, като по такъв начин съдът счита, че ще се постигнат целите на административното наказание, визирани в чл.12 от ЗАНН – да се предупреди и превъзпита нарушителят към спазване на установения правен ред и се въздейства възпитателно и предупредително върху останалите граждани.
С оглед изхода на процеса и обстоятелството, че жалбата на К. се явява неоснователна, последният следва да бъде осъден да заплати в полза на РС-Левски по сметка на ВСС направените по делото разноски от бюджета на съда, които са в размер на 28 лв. (изплатените пътни разходи на свидетеля Г.). 
Предвид горното, съдът

      Р Е Ш И:

ПРЕКРАТЯВА на основание чл.59, ал.3 от ЗАНН съдебното производство по жалбата на Л.К. от гр.С., * , ЕГН *, срещу наказателно постановление №96/07.02.2005 г. на началника на РПУ-Левски в частта относно наложеното на осн. чл.183, ал.1, т.1 от ЗДвП административно наказание глоба в размер на 10,00 лв. за допуснатото нарушение по чл.100, т.1 от ЗДвП и относно наложеното на осн. чл.185 от ЗДвП административно наказание глоба в размер на 10,00 лв. за допуснатото нарушение по чл.157, ал.1 от ЗДвП.
ИЗМЕНЯ на осн. чл.63, ал.1 от ЗАНН наказателно постановление №96/07.02.2005 г. на началника на РПУ гр.Левски, с което на Л. К. от гр.С., *, ЕГН *, са наложени административните наказания глоба в размер на 300,00 лв. и лишаване от право да управлява МПС за срок от 24 месеца на осн. чл.174, ал.3 от ЗДвП (в редакцията на закона преди изменението от бр.51/07г. на ДВ) за нарушение на чл.6, т.2 от ЗДвП – за това, че на 01.02.2005 г. около 17:00 часа в с.Стежерово, при управление на л.а. с рег. №* се движи с несъобразена скорост с пътните условия, в следствие на което се удря в крайпътно дърво и става причина за ПТП, след което отказва да бъде изпробван за наличие на алкохол с техническо средство, отказва и кръвна проба – В ЧАСТТА относно наложените наказания, като НАМАЛЯВА срока на наказанието лишаване от право да управлява МПС от 24 месеца на 18 (ОСЕМНАДЕСЕТ) месеца, и ПОТВЪРЖДАВА наказателното постановление в останалата му част.
ОСЪЖДА на осн. чл.84 от ЗАНН, във вр. с чл.189, ал.3 от НПК Л.К. със сочена по-горе самоличност, ДА ЗАПЛАТИ в полза на РС-Левски по сметка на ВСС-София деловодни разноски в размер на 28,00 лв.
Решението подлежи на касационно обжалване пред Административен съд гр.Плевен в 14-дневен срок от съобщението до страните, че е изготвено.

                       РАЙОНЕН  СЪДИЯ: