Р  Е  Ш  Е  Н  И  Е

№          				  27.03.2008 г.			         гр.Левски

В  ИМЕТО НА НАРОДА

Левченски районен съд			            ІІІ наказателен състав
на 26.02.2008 г.
в публичното заседание в следния състав:

                                                              Председател: Евгения Рачева
                       
секретар Свилен Александров
като разгледа докладваното от съдия Рачева
а.н.д. № 20074410200585 по описа за 2007 г.
и на основание данните по делото и закона, за да се произнесе, взе предвид следното:

	Производството е по реда на чл.59 и следващите от ЗАНН.
	С наказателно постановление № 862/23.05.2007 г. на началника на РПУ Левски, на А.Д. от с.Б., ул. „В.Л.” №**, ЕГН **********, са наложени следните административни наказания: 
на осн. чл.175, ал.1, т.1 от ЗДвП за нарушение на чл. 140, ал.1 от ЗДвП – глоба в размер на 100,00 лв. и лишаване от право да управлява МПС за срок от шест месеца;
на осн. чл.183, ал.1, т.1 от ЗДвП за нарушение на чл.100, т.3 от ЗДвП – глоба в размер на 10,00 лв.;
на осн. чл.183, ал.1, т.1 от ЗДвП за нарушение на чл.100, т.1 от ЗДвП – глоба в размер на 10,00 лв.;
на осн. чл.183, ал.4, т.7 от ЗДвП за нарушение на чл.102, ал.3 от ЗДвП – глоба в размер на 40,00 лв. и 
на осн. чл.175, ал.1 т.4 от ЗДвП за нарушение на чл.103 от ЗДвП – глоба в размер на 100,00 лв. и шест месеца лишаване от право да управлява МПС – 
за това, че на 27.04.2007 г. около 13:15 часа в с.Българене на ГП Е83 до стопански двор, управлява мотопед без регистрационна табела, без свидетелство за регистрация на МПС, без свидетелство за управление на МПС, без поставена предпазна каска и не спира при подаден сигнал за спиране със стоп-палка по образец. В наказателното постановление е отбелязано също така, че във връзка с наложеното наказание по чл.183, ал.4, т.7 от ЗДвП за извършеното нарушение на чл.102, ал.3 от ЗДвП на водача са отнети на основание чл.3, ал.1, т.17 от Наредба №І-139/02 г. на министъра на вътрешните работи 10 контролни точки.
Недоволен от така издаденото наказателно постановление е останал жалбоподателят А.Д., който го обжалва и моли съда да го отмени, а ако не намери основания за това – да намали наложените му наказания към предвидения от закона минимум. Счита,	че актът за установяване на административно нарушение е съставен в противоречие със закона и поради тази причина както самият акт, така и издаденото на негова основа наказателно постановление, се явяват незаконосъобразни. 
	Ответникът не изпраща представител в с.з. и не изразява становище по жалбата. 
Съобразявайки събраните по делото доказателства и доводите на страните, съдът намира за установено следното:
С оглед датата на връчване на наказателното постановление на Д. – 21.08.2007 г. – и датата на депозиране на жалбата му пред наказващия орган – 22.08.2007 г. – съдът счита, че последната е подадена в срока по чл.59, ал.2 от ЗАНН, поради което в частта относно първото, четвъртото и петото нарушение се явява допустима и следва да бъде разгледана. По отношение на второто и третото нарушение относно наложените наказания на основание чл.183, ал.1, т.1 от ЗДвП жалбата не следва да бъде разглеждана, тъй като всяка една от наложените глоби е в размер на 10,00 лв. и съдебното производство по жалбата против наказателното постановление в тази му част следва да бъде прекратено, тъй като е недопустимо съгласно чл.59, ал.3 от ЗАНН. (Тук може да се отбележи, че съгласно разпоредбата на чл.189, ал.5 от ЗДвП не подлежат на обжалване наказателните постановления, с които е наложена глоба в размер на 50,00 лв. вкл., но тази разпоредба е влязла в сила след извършване на нарушенията и по тази причина жалбата в частта относно наложеното наказание глоба в размер на 40,00 лв. е допустима, тъй като следва да се приложи по-благоприятния за дееца закон, който в случая е този, действал към момента на извършване на нарушението).
При разглеждането на жалбата в допустимата й част съдът съобрази следното:
Акт за установяване на административно нарушение (АУАН) №862 е съставен на 27.04.2007 г. от Ю.М. – мл.автоконтрольор при РПУ гр.Левски – срещу А.Д. за това, че последният на 27.04.2007 г. около 13:15 часа в с.Българене, на ГП Е83, до „Стопански двор”, управлява мотопед „С.”: без регистрационна табела (номер); не представя талон за регистрация на МПС; не представя гражданска отговорност за 2007 г.; без свидетелство за управление на МПС (неправоспособен) и не спира при подаден сигнал за спиране със стоп-палка по образец – нарушение на чл.100, чл.102, ал.3, чл.103, чл.150, чл.140, ал.1 от ЗДвП.
Жалбоподателят е отказал да подпише акта и да получи екземпляр от същия, като отказът му е удостоверен по надлежния ред – с подписа на един свидетел.
В АУАН е вписан като очевидец на нарушението А.К., служител в РПУ гр.Левски, който се е подписал в качеството на свидетел.
Жалбоподателят не оспорва компетентността на актосъставителя и на наказващия орган. Служебно известно на съда е, че актосъставителят е сред лицата, определени да съставят актове по ЗДвП, а началниците на РПУ имат правото да издават наказателни постановления (това се установява и от приложената на л.6 от делото заповед на министъра на вътрешните работи №Із-189 от 08.02.2007 г.), поради което съдът приема, че актът е съставен от оправомощено длъжностно лице и наказателното постановление е издадено от компетентен орган.
Представено е на л.5 от делото копие от страница от дневника на наряда, видно от която на посочените в АУАН дата и час е извършена проверка на жалбоподателя и му е съставен акт.
Жалбоподателят се явява в съдебно заседание и дава обяснения, според които отрича през въпросния ден да е управлявал мотопед.
В хода на съдебното следствие свидетелите М. и К. потвърждават отразените в акта констатации. Свидетелите добросъвестно излагат фактите, които са им известни, показанията им са съответни на останалия доказателствен материал – акта за установяване на административно нарушение и страницата от дневника на наряда – поради което съдът им дава вяра. 
Изложената от жалбоподателя версия, че въобще не бил управлявал мотопеда и оттам – че не е допуснал посочените в АУАН нарушения, противоречи на събрания доказателствен материал по делото, а следва и да се отбележи, че съгласно чл.189, ал.2 от ЗДвП редовно съставените актове по този закон имат доказателствена сила до доказване на противното. От обсъдения доказателствен материал се установява, че АУАН е редовно съставен.
Тъй като Д. не представи каквото и да било доказателство в подкрепа на версията си и същата противоречи на доказателствата по делото, съдът я приема за невярна и, като такава, я отхвърля.
От всичко изложено може да се направи извода, че по време на проверката и съставянето на акта са спазени законовите разпоредби, както и че са извършени от страна на жалбоподателя нарушенията по чл.140, ал.1, чл.102, ал.3 и чл.103 от ЗДвП, поради което Д. подлежи на съответно наказание. 
Следва да се отбележи обаче, че при налагане на наказанието наказващият орган не е съобразил в пълен обем разпоредбата на чл.27, ал.2 от ЗАНН, съгласно която “При определяне на наказанието се вземат предвид тежестта на нарушението, подбудите за неговото извършване и другите смекчаващи и отегчаващи вината обстоятелства, както и имотното състояние на нарушителя.”. Вярно е, че е налице отегчаващо отговорността обстоятелство за Д., каквото се явяват предишните му наказания за допуснати нарушения на ЗДвП – видно от справката на л.37, изпратена с писмо рег.№5207/23.11.2007 г. на ОДП Плевен (л.36 от делото), но са налице и смекчаващи – видно от приложените на л.38 и л.39 от делото лична карта на жалбоподателя и подписаната от него декларация, Д. живее в едно домакинство със своите баба и дядо, които са на преклонна възраст и за тяхната издръжка се грижи единствено той, като извършва транспортни услуги на свои съселяни с МПС – и в този смисъл налагане на наказанието лишаване от право да управлява МПС за срок от 6 месеца за нарушенията по чл.140 и по чл.103 от ЗДвП се явява прекалено тежко в конкретния случай. От друга страна, както бе казано и по-горе, в случая не са налице само смекчаващи вината и отговорността обстоятелства за  жалбоподателя – предишните му наказания по ЗДвП и броя на допуснатите в случая нарушения са отегчаващи вината и отговорността обстоятелства за Д. – поради което не може да се уважи молбата му за налагане на наказанията в минимален размер. Съдът счита, че размерът на глобите е правилно определен (по отношение глобата в размер на 40,00 лв., наложена на осн. чл.183, ал.4, т.7 от ЗДвП, следва да се отбележи, че същата е определена съобразно редакцията на ЗДвП отпреди изменението му с бр.51/2007 г. на ДВ, която редакция се явява по-благоприятна за дееца в сравнение със сега действащия закон предвид обстоятелството, че към настоящия момент размерът на глобата, предвиден за това нарушение, е по-голям), но следва да се намали срокът на двете наказания лишаване от правоуправление на МПС от шест на три месеца и половина. 
С оглед всичко изложено, съдът счита, че наказателното постановление в частта относно първото и последното наказание следва да се измени в посочения по-горе смисъл, и че по такъв начин наказанията биха способствали за постигане целите на административното наказание, визирани в чл.12 от ЗАНН – да се предупреди и превъзпита нарушителят към спазване на установения правен ред и се въздейства възпитателно и предупредително върху останалите граждани.
След като жалбоподателят е имал основание да обжалва наказателното постановление, то направените по делото разноски следва да останат за сметка на държавата.
Предвид горното, съдът    
Р Е Ш И:
ПРЕКРАТЯВА на основание чл.59, ал.3 от ЗАНН съдебното производство по жалбата на А.Д.от с.Б., ул. „В. Л.” №**, ЕГН **********, срещу наказателно постановление №862/23.05.2007 г. на началника на РПУ-Левски в частта относно наложените на осн. чл.183, ал.1, т.1 от ЗДвП две глоби от по 10,00 лв. всяка една за допуснатите нарушения по чл.100, т.3 и по чл.100, т.1 от ЗДвП.
ИЗМЕНЯ на осн. чл.63, ал.1 от ЗАНН наказателно постановление №862/23.05.2007 г. на началника на РПУ Левски, с което на А. Д. от с.Б., ул. „В. Л.” №**, ЕГН **********, са наложени на осн. чл.175, ал.1, т.1 от ЗДвП за нарушение на чл. 140, ал.1 от ЗДвП – глоба в размер на 100,00 лв. и лишаване от право да управлява МПС за срок от шест месеца;
на осн. чл.183, ал.4, т.7 от ЗДвП за нарушение на чл.102, ал.3 от ЗДвП – глоба в размер на 40,00 лв. (в редакцията на закона преди изменението от бр.51 от 2007 г. на ДВ) и
на осн. чл.175, ал.1 т.4 от ЗДвП за нарушение на чл.103 от ЗДвП – глоба в размер на 100,00 лв. и шест месеца лишаване от право да управлява МПС –
за това, че на 27.04.2007 г. около 13:15 часа в с.Българене на ГП Е83 до стопански двор, управлява мотопед без регистрационна табела, без поставена предпазна каска и не спира при подаден сигнал за спиране със стоп-палка по образец, в следния смисъл:
НАМАЛЯВА срока на наложеното наказание ЛИШАВАНЕ ОТ ПРАВО ДА УПРАВЛЯВА МПС по чл.175, ал.1, т.1 от ЗДвП от 6 (шест) месеца на 3 и 1/2 (три и половина) месеца;
НАМАЛЯВА срока на наложеното наказание ЛИШАВАНЕ ОТ ПРАВО ДА УПРАВЛЯВА МПС по чл.175, ал.1, т.4 от ЗДвП от 6 (шест) месеца на 3 и 1/2 (три и половина) месеца;
ПОТВЪРЖДАВА наказателното постановление в останалата му част.
Решението подлежи на касационно обжалване пред Административен съд гр.Плевен в 14-дневен срок от съобщението до страните, че е изготвено.

		  		                       РАЙОНЕН  СЪДИЯ: